Справа № 131/607/23
Провадження №11-кп/801/578/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000157, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2023 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шаргород Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, студента Зозівського професійного аграрного ліцею, із середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно із ч. 1 ст. 75, ст. 104 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 716 (сімсот шістнадцять) гривень 94 копійки

Вирішено питання заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також долю речових доказів.

Судом установлено, що неповнолітній ОСОБА_8 17 квітня 2023 року близько 15 години 00 хвилин шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 з метою відвідування свого знайомого ОСОБА_9 , де на території помітив спертий на житловий будинок велосипед, який належить ОСОБА_10 та вирішив його викрасти.

З цією метою ОСОБА_8 впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає та достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продрвжувався, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи на території вказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу, підійшов до велосипеда марки «Ardis СТВ 28 ST» моделі «PETRO 2021», взяв його в руки та таємно вийшов за межі даного домогосподарства, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2380/2381/23-21 від 27.04.2023 року ринкова вартість бувшого у використанні технічно справного велосипеду марки «Ardis СТВ 28 ST» моделі «PETRO 2021» складає 2716,00 гривень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 2716,00 гривень.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 07.03.2024 в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що потягнуло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі та зменшивши іспитовий строк до одного року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст. 65 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та сукупність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема повне визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування заподіяної шкоди та вчинення злочину неповнолітнім. Окрім того, на переконання захисника, судом не враховано посередню характеристику обвинуваченого, те, що він навчається, а також думку потерпілої, яка в частині призначення покарання покладалась на розсуд суду.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити в повному об`ємі.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать отримані рекомендовані повідомлення про вручення повісток. Неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Наведені в апеляційній скарзі захисника порушення судом закону України в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують i обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та iндивiдуалiзацiї покарання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Посилання захисника обвинуваченого на те, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з цим просить застосувати положення ст. 69 КК України, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

За положеннями ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання, з-поміж іншого нижче він найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті.

У постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Таким чином при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Доводи апеляційної скарги захисника про неврахування місцевим судом окремих обставин, які пом`якшують покарання, зокрема повне визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину та відшкодування заподіяної шкоди, суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі.

Так, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 не в повній мірі взнавав провини за інкримінованим злочином, пояснюючи тимчасове користування викраденим майном (велосипедом) та намаганням в подальшому його повернути, таким чином намагався знівелювати суб`єктивну сторону вчиненого правопорушення.

Не знаходить свого підтвердження також доводи захисника щодо активного сприяння в розкритті злочину та відшкодування заподіяної майнової шкоди. Так, з показань свідка ОСОБА_9 та протоколу огляду місця пригоди (а. п. 207-212), обвинувачений ОСОБА_8 був виявлений даним свідком та працівниками правоохоронних органів на території Іллінецької ЦРЛ разом з викраденим велосипедом, який в подальшому був вилучений. Відтак доводи обвинувачений не вчинив жодних дій, які б сприяли органу досудового розслідування у розкритті злочину. При цьому викрадене майно (велосипед) повернуто потерпілому за рішенням (вироком) суду, що також вказує на відсутність добровільного відшкодування майнової шкоди,

Натомість, при призначенні покарання суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, також враховано обставину, яка пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення (злочину) неповнолітнім.

Таким чином у зв`язку з відсутністю сукупності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно відсутні підстави для призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті.

При цьому судом враховано особу винного, який негативно характеризується з місцем навчання. Також судом враховано висновок органу пробації (а. п. 147-153), в якій йдеться про те, що ОСОБА_8 навчальний заклад не відвідує, негативно відноситься до навчання, підтримує стосунки з особами раніше судимими та які ведуть антисоціальний спосіб життя, Для нього характерна антисоціальна поведінка, правовий нігілізм, неодноразові вчинення кримінальних правопорушень за якими на даний час обвинувачується неповнолітній, притягнення до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, що свідчить про небажання його стати на шлях виправлення та вести законослухняний спосіб життя, Таким чином орган пробації вважав, що виправлення цієї особи без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Надивлячись на таку оцінку особистістних характеристик особи винного, місцевий суд вважав за можливе звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробування з розрахунку на те, що покладення на обвинуваченого обов`язків, зокрема і обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, яка передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити, в повній мірі здатні забезпечити виправлення і перевиховання обвинуваченого без відбування покарання.

За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллінецьеого районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000157, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2023 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: