н/п 1-кс/953/1614/24
"28" лютого 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
26 лютого 2024 року о 13 год. 53 хв. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання прокурора ОСОБА_3 , яке спрямовано поштовими засобами зв`язку 21.02.2024, в якому він просить задовольнити клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене 20.02.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
-4 аркуші рукописного тексту (заява від ОСОБА_4 , заява від ОСОБА_4 , рукописний текст із написом ЄДРПОУ0266769; розписка);
- Банківську картку «монобанк» № НОМЕР_1 ;
-банківську картку «альфабанк» № НОМЕР_2 ;
-банківську картку альфабанк» № НОМЕР_3 ;
-мобільний телефон ТМ «Redmi» моделі «Note4» IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 із сім картою з мобільним номером НОМЕР_6 .
З метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження, місцем зберігання просить визначити камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції №1 в м. Харкові.
Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний університет», зловживаючи своїми службовими повноваженнями, організували схему розтрати бюджетних коштів, яка полягала у зарахуванні на вакантні посади ВНЗ осіб, які в подальшому фактично не виконували свої функціональні обов`язки, але яким нараховувалась заробітна плата.
Під час подальшого проведення досудового розслідування встановлено, що посадові особи Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний університет» зловживаючи своїми функціональними обов`язками прийняли на роботу до відділу ЕТВ ряд осіб:
1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , робітник з поточного ремонту 3-го розряду.
2. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , робітник з поточного ремонту 3-го розряду.
3. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , робітник з поточного ремонту будівель 6-го розряду.
4. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , робітник з комплексного обслуговування і ремонту будівель, споруд і обладнання.
5. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , робітник з комплексного обслуговування і ремонту
будівель, споруд і обладнання.
6. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНН НОМЕР_12 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , робітник з поточного ремонту 3-го розряду.
7. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНН НОМЕР_13 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , робітник з поточного ремонту будівель 6-го розряду.
8. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНН НОМЕР_14 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 , робітник з поточного ремонту 3-го розряду.
9. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНН НОМЕР_15 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , робітник з поточного ремонту 3-го розряду.
10. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНН НОМЕР_16 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , робітник по поточному ремонту будівель 6-го розряду.
Із заяви про вчинення кримінального правопорушення поданої уповноваженою особою Університету вбачається, що вищевказані особи фактично не знаходились на робочих місцях та не виконували покладених на них функціональних обов`язків, однак отримували заробітну плату згідно окладу посади, на якій були працевлаштовані.
Крім того, допитано в якості свідка заступника начальника відділу ЕТВ Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який під час допиту підтвердив факт безпідставного нарахування заробітних плат своїм формально підлеглим особам. Крім того, в ході допиту останній повідомив, що вказівки щодо заповнення табелю робочого часу надавав безпосередньо проректор з АГД ОСОБА_16 .
Так, 20.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в ході якого виявлено та вилучено майно, що перелічене в прохальній частині клопотання.
Враховуючи те, що вищевказані речі вилучені під час обшуку, являються предметами вчинення даного злочину, оскільки являються об`єктом вищеописаних кримінально протиправних дій та за цією ознакою як «…предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом…» відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України являється речовими доказами по даному кримінальному провадженню, вищевказані предмети визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню відповідною постановою від 20.02.2024, а також у подальшому при проведенні досудового розслідування необхідні стороні обвинувачення для проведення ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження, тому у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту з метою їх збереження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, та просив його задовольнити в повному обсязі.
Власники майна в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомили. Відповідно до рапорту начальника відділення СВ ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_17 , останнім було повідомлено власників майна про дату, місце та час судового засідання щодо розгляду клопотання про арешт майна.
20.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 слідчим було проведено обшук, та вилучено майно, яке зазначене в протоколі обшуку, та в прохальній частині клопотання прокурора про арешт майна.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину… Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Прокурор в своєму клопотанні просить застосувати захід забезпечення у вигляді арешту з підстав п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в клопотанні майно, окрім зазначеного нижче, оскільки прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі та майно є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення злочину, які необхідно вивчити, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення злочинів, в тому числі шляхом проведення відповідних експертиз.
Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником майна, ані заінтересованими особами за їх наявності не надано та слідчим суддею не встановлено.
Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст. 174 КПК України.
При цьому, не підлягає задоволенню клопотання прокурора в частині накладення арешту на наступне майно: банківську картку «монобанк» № НОМЕР_1 ; банківську картку «альфабанк» № НОМЕР_2 ; банківську картку альфабанк» № НОМЕР_3 ; однак слід дозволити слідчому зробити копії з них, оскільки прокурором не доведено, що вказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, та банківські рахунки за виданими банківськими картками прокурор арештувати у своєму клопотанні не просить. При цьому, слідчий суддя також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи третіх осіб, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.
При цьому, слідчий суддя зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За вказаних підстав клопотання сторони обвинувачення в цій частині задоволенню не підлягає.
Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволені клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку проведеного 20.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 4 аркуші рукописного тексту (заява від ОСОБА_4 , заява від ОСОБА_4 , рукописний текст із написом ЄДРПОУ0266769; розписка); мобільний телефон ТМ «Redmi» моделі «Note4» IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 із сім картою з мобільним номером НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна: камеру схову речових доказів ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області.
Відмовити в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на наступне майно: банківську картку «монобанк» № НОМЕР_1 ; банківську картку «альфабанк» № НОМЕР_2 ; банківську картку альфабанк» № НОМЕР_3 ; - та повернути їх власнику, дозволивши слідчому зробити копії з них.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, відсутніми при оголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя - ОСОБА_1