ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подану на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2023 року в кримінальному провадженні № 0000971 від 17.03.2023 р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заставна Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, раніше судимого: - вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.03.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді 4 роки позбавлення волі із призначенням 1 року іспитового строку; - вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.11.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 роки та 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ЄУНСС:716/1832/23

НП:№11-кп/822/95/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.4 ст. 185 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Змінено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Взято під варту ОСОБА_7 в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислено з дня проголошення вироку та взяття його під варту.

Вирішено питання про долю речових доказів по справі.

Стягнуто з ОСОБА_7 кошти в сумі 4302 грн. на користь держави, в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судової експертизи.

На вказаний вирок суду першої інстанції адвокат ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суд першої інстанції в частині призначеного його підзахисному покарання, а саме призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання, із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

Не заперечуючи доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, апелянт вважає, що призначене його підзахисному судом першої інстанції покарання за своїм розміром, з урахуванням особи обвинуваченого та фактичних обставин провадження, є несправедливим внаслідок його суворості.

Вказує, що його підзахисний визнав вину повністю, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся в скоєному, повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому і останній немає до нього претензій, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

А тому з огляду на наведене, усі вище перелічені обставини в своїй сукупності на думку апелянта вони знижують ступінь тяжкості злочину і є підставами для застосування до ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням статтей 69, 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши думку захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу повністю та просив її задовольнити, думку прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, що 03.03.2023 р. біля 21 год. 15 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, який був введений із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» строком на 30 діб, та який продовжений до цього часу, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, з метою власного збагачення, проник через незачинені вхідні двері до житлового будинку потерпілого ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_3 , звідки викрав: дорожню сумку із написом Bartuggi international the King of Excellence вартістю відповідно висновку експерта № СЕ-19/126-23/7277-ТВ - 180 грн. 83 коп.; металобрухт міді, загальною вагою 30 кг, вартістю відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-23/6874-ТВ 8000 грн.; 43 пляшки горілки ТМ «Nemiroff» найменування «Делікт м`яка» об`ємом 0,5 л., вартістю відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-23/7134-ТВ 5744 грн. 80 коп.

Загальна вартість викраденого становить 13925 грн. 63 коп. після скоєння своїх протиправних діянь ОСОБА_7 покинув місце скоєння крадіжки та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючими ознаками - вчинено потворно, поєднана з проникненням у житло та в умовах воєнного стану.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст.ст. 394, 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Районний суд, розглядаючи кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 349 КПК України, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали справи та документи, які характеризують особу обвинуваченого, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, оскільки останній своїми умисними діями таємно викрав чуже майно, за кваліфікуючими ознаками - вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та в умовах воєнного стану, що не оспорюється ні захисником обвинуваченого в поданій апеляційній скарзі, ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового провадження.

Що стосується апеляційних вимог адвоката ОСОБА_6 в частині призначення ОСОБА_7 більш м`якої міри покарання із застосуванням ст.69,75 КК України, то колегія суддів приходить до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів та згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті кару, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за даний злочин суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, та призначив покарання за даний злочин у виді позбавлення волі, в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.4 ст.185 КК України, що на думку колегії суддів є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому колегія суддів зважує на те, що при визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно врахував, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується негативно, в останнього відсутні міцні соціальні зв`язки і заподіяну шкоду потерпілому не відшкодував.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом першої інстанції віднесено, повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України судом не було встановлено.

Колегія суддів зазначає, що вище вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 скоїв, будучи неодноразово судимим за корисливі злочини проти власності та у період непогашеної судимості. При цьому враховується і спосіб та характер вчиненого обвинуваченим даного кримінального правопорушення, а саме, що він вчинив крадіжку майна потерпілого повторно, поєднану з проникненням у житло та в умовах воєнного стану.

На думку колегії суддів вірно враховано судом першої інстанції і досудову доповідь ДУ Центр Пробації філії державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області від 23.11.2023 р.

Зокрема, з досудової доповіді вбачається, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк неможливе, оскільки становить високу небезпеку для суспільства. Ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється органом пробації, як високий. До факторів, які підвищують ризик скоєння повторного правопорушення відносяться: робота, стосунки в суспільстві, ставлення до правопорушень.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що частину викраденого майна, а саме дорожньої сумки та металобрухту, яким заволодів обвинувачений та яке він видав працівникам поліції після скоєного, було повернуто потерпілому за оскаржуваним вироком.

Дані вищеперераховані обставини на думку колегії суддів свідчать про ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Що стосується заяви, яка надійшла від потерпілого до суду апеляційної інстанції, в якій він просить призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі, так як останній відшкодував йому завдану шкоду і на даний час він немає до нього претензій матеріального та морального характеру, то апеляційний суд хоч і враховує її, однак вважає, що така думка потерпілого не є вирішальною, оскільки в сукупності з іншими обставинами справи, ступення тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого не є такою, що дає підстави для скасування по суті правильного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при обранні виду та міри покарання обвинуваченому повністю врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини справи, дані щодо особи обвинуваченого, в тому числі і ті, на які посилається адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

Дане покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, і підстав для застосування вимог ст. 69 та ст.75 КК України та зміни вироку в частині пом`якшення обвинуваченому міри покарання колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок місцевого суду щодо нього без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3