Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/815/24
Номер провадження 1-кс/530/224/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2024 р. слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення особистого огляду та накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 12.04.2024 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н ОВ И В :

Прокурор Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області із вищевказаним клопотанням.

Заявлене клопотання прокурор мотивує тим, що 12.04.2024 до ВП №4 Полтавського РУП (м. Зіньків) надійшло телефонне повідомлення інспектора СРПП ВП №4 ОСОБА_3 про те, що 12.04.2024 на автодорозі О-1702368 поблизу м.Зіньків під час перевірки документів у водія автомобіля "Форд Мондео" , д.н.з. НОМЕР_1 , ним було виявлено факт підробки свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу.

12.04.2023 року в ході огляду автомобіля " Ford MONDEO " ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , в АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та номерного позначення кузова вказаного автомобіля.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено 12.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 за ст. 358 ч. 1 КК України.

12.04.2024 року дізнавачем СД Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , з письмового дозволу гр. ОСОБА_4 на узбіччі автодороги Гадяч-Опішня О-1702368 біля м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області було проведено огляд автомобіля марки «Ford MONDEO» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 2001 р.в., власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 , є гр. ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_2 . Даний автомобіль знаходиться у користуванні ОСОБА_4 ..

В ході огляду вказаного автомобіля було встановлено, що номер кузова даного автомобіля « НОМЕР_4 », згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 але перевіривши даний автомобіль по базах МВС він знаходиться у АДРЕСА_2 . Вказаний автомобіль було вилучено до ВП №4 Полтавського РУП. Також, в ході огляду даного автомобіля було проведено огляд свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 з ознаками підробки, яке також було вилучено до ВП №4 Полтавського РУП.

12.04.2024 року автомобіль «Ford MONDEO» д.н.з. НОМЕР_2 сірого кольору номер кузова НОМЕР_4 , 2001 р.в., власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є гр. ОСОБА_6 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 було визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні, при цьому автомобіль поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою АДРЕСА_3 , до вирішення питання по суті.

Беручи до уваги, що 12.02.2024 року дізнавачем ОСОБА_5 , з добровільної письмової згоди ОСОБА_4 ,, без ухвали слідчого судді, по автодорозі Гадяч-Опішня О-1702368 біля м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області було проведено огляд автомобіля «Ford MONDEO» д.н.з. НОМЕР_2 , та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 , тому з метою необхідності збереження даного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу, які вилучено 12.04.2024 року, та які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні а також з метою забезпечення їх від приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі, та з метою проведення судових експертиз, тому виникла потреба звернутися з клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду та накладення арешту на вказаний автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження (п.5 ст. 3 КПК України).

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до положень ст. 9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності). При цьому, слідчий зобов`язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з цим, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).

За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема, слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1ст.84 КПК України).

Належними є докази, які прямо або непрямо підтверджують існування чи відсутність інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1ст.94 КПК України).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 ст.132 КПК України встановлено перелік обставин, які повинен довести слідчий, прокурор з метою необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч.5 цієї статті, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на вони посилаються під час розгляду питання про застосування заходів кримінального провадження.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та відповідно до п.3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Сукупність досліджених матеріалів клопотання про накладення арешту на майно дає підстави вважати, що слідчим та прокурором відповідно до ч.2 ст.171 КПК України доведено: 1) підстави та мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати.

Згідно з ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Проте, всупереч п.2, п.3 ч. 2ст. 170 КПК України, прокурор просить накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником якого є гр. ОСОБА_6 , але в матеріалах клопотання саме свідоцтво на яке просить накласти арешт прокурор - відсутнє, крім цього, відсутнє повідомлення з сервісного центру, який видавав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а тому явною ознакою підробки свідоцтва є лише припущення поліцейським факту того, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є підробленим. Проте ця обставина нічим іншим, окрім як рапортом поліцейського не підтверджується. Витяг з бази НАІС слідчому судді не наданий. Так само немає відомостей про те, чи взагалі згідно бази НАІС видавалося свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 та не перевірялася можливість технічної помилки.

Частиною 3 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таке рішення слідчого судді про повернення прокурору клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, як речові докази буде справедливим та відповідатиме вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства.

Крім цього слідчий суддя виходив, з того, що як стверджує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, дане клопотання про надання дозволу на проведення особистого огляду та накладення арешту на майно підлягає поверненню прокурору Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_2 для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170, 171,172,309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотанняпрокурора Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення особистого огляду та накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 12.04.2024 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, повернути прокурору Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_2 та встановити строк в 72 години для усунення недоліків, з моменту отримання ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1