Справа № 947/1435/24
Провадження № 1-кс/947/645/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Любашівки, Подільського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000327 від 19.08.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.08.2023 у нічний час доби, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовому розслідуванню місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на порушення статевої недоторканості нормального фізичного, психологічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної пристрасті, а також збудження у малолітньої ОСОБА_7 статевого інстинкту, здатного викликати фізичне та моральне розбещення малолітньої.

З метою реалізації задуманого, ОСОБА_4 14.08.2023 у нічний час під час телефонної розмови під приводом спілкування запросив малолітню ОСОБА_7 до себе в гості, а саме до будинку, за місцем свого проживання, який розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .

Наступного дня, тобто 15.08.2023 близько 11:00 години, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , запросив ОСОБА_7 до своєї кімнати, де остання зайняла місце на ліжку поруч із ОСОБА_4 та переглядала соціальні мережі в мобільному телефоні.

Так, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за своїм фізичним розвитком є малолітньою особою, приступивши до реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на задоволення власної статевої пристрасті, а також збудження у малолітньої ОСОБА_7 . статевого інстинкту, здатного викликати фізичне та моральне розбещення малолітньої, шляхом розбещення останньої, переконавшись у відсутності будь-яких дорослих осіб, проте в присутності малолітньої ОСОБА_7 , діючи всупереч «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, з сексуальних мотивів, передбачаючи та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток дитини, а також формування у неї аморальних поглядів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, а також тим, що малолітня потерпіла ОСОБА_7 в силу свого малолітнього віку, не могла чинити опір вчиненим щодо неї сексуальним діям, 15.08.2023 близько 11:00 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у своїй кімнаті, що розташована в будинку 46, за адресою: АДРЕСА_1 , наблизився до малолітньої ОСОБА_7 та здійснив фізичне розбещення останньої, яке виразилось у тому, що ОСОБА_4 почав торкатись до її ніг, сідниць, грудей та статевих органів малолітньої ОСОБА_7 , стягнув з останньої штани, а потім спідню білизну, у які була одягнена остання, а топ та бюстгальтер підняв до шиї, одразу після чого роздягнувся, знявши з себе футболку, шорти та труси, діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті почав мастурбувати, після чого здійснив еякуляцію на груди малолітньої ОСОБА_7 .

30.12.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.156 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, визначити розмір застави.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на відсутність процесуальних ризиків, у зв`язку з чим просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінований їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Заява ОСОБА_8 про вчинення злочину від 18.08.2023;

Допит законного представника неповнолітньої (малолітньої) потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.08.2023;

Допит малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.08.2023;

Обшук від 19.08.2023 приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ;

Допит свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.10.2023;

Пред`явлення особи для впізнання за фотознімком зі свідком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.10.2023;

Пред`явлення особи для впізнання за фотознімком зі свідком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.10.2023;

Додатковий допит законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.10.2023;

Додатковий допит потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.11.2023;

Висновок експерта №23-4393 за результатами проведення судової психологічної експертизи за матеріалами відеозапису допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.08.2023;

Висновок експерта №691 за результатами проведення судово-психологічної експертизи малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.11.2023.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню за № 0000327 від 19.08.2023 року відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Враховуючи зазначене, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики обгрунтовуються тим, що ОСОБА_4 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний немає тісних соціальних зв`язків, неодружений, не навчається, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на виклики слідчих не з`являвся та усвідомлює, що санкція ч. 2 ст. 156 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого. Крім того, підозрюваний перубував у розшуку;

- незаконно впливати на потерпілу, свідків так як отримавши копії матеріалів, які обґрунтовують клопотання, останньому відомі усі анкетні та контактні данні зазначених вище осіб. Підозрюваний особисто знає потерпілу;

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення проти особистої недотарконості людини, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину, тривалість та зухвалість вчинення, особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приймаючи до уваги те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що потребує більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства, орган досудового розслідування вважає, що викладенні обставини, є достатніми для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з передбачених більш м`яких запобіжних заходів, не дасть змоги запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти років до восьми років, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту не зможуть забезпечити усунення встановлених ризиків, через те, що ОСОБА_4 зможе покинути місце проживання та територію України, а також потерпілою за допомогою телефонних засобів зв`язку.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді обґрунтовується розмір застави.

Слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, відповідно вимог ст.183 ч.3 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального злочину, а також ступінь встановлених ризиків, то слідчий суддя приходить до висновку, що лише застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 193, 194 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 травня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в сумі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки строком до 15 травня 2024 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою; не відлучатися за межі Одеської області; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1