ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3262/24 Провадження № 1-кс/636/616/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянув у закритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні Чугуївського відділу спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000080, відомості про яке внесені до ЄРДР від 14 березня 2024 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 129 КК України.

в с т а н о в и в:

Прокурор у кримінальному провадженні Чугуївського відділу спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вирішив вчинити дії, направлені на погрозу вбивством за наступних обставин.

Так, 13.03.2024 приблизно о 09 годині ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул. Миру, підійшов до робітників АТ «Харківобленерго», які проводили ремонтні роботи із заміни пошкоджених дротів електромережі по вул. Миру, для припинення проведення таких робіт. Підійшовши до працівників АТ «Харківобленерго», ОСОБА_4 влаштував конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 на ґрунті виниклих неприязних відносин. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на погрозу вбивством ОСОБА_5 . Діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_4 взяв до рук предмет, за зовнішніми ознаками схожий на пістолет, який він заздалегідь приніс та тримав при собі.

В подальшому ОСОБА_4 , знаходячись навпроти потерпілого ОСОБА_5 , тримаючи в витягнутій правій руці предмет, за зовнішніми ознаками схожий на пістолет, усвідомлюючи, що погрожує вбивством, та що ця погроза здатна викликати в ОСОБА_5 побоювання за своє життя та здоров`я, і, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, направив його в бік ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел і не бажаючи від нього відмовлятись, ОСОБА_4 , тримаючи в правій руці предмет, за зовнішніми ознаками схожий на пістолет, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, виражаючись нецензурною лайкою, направив цей предмет в груди потерпілого ОСОБА_5 , демонстративно вказуючи на реальність погрози пострілом. Сприйнявши погрози ОСОБА_4 як реальні, ОСОБА_5 почав благати останнього припинити його дії та опустити зброю. Але ОСОБА_4 , не бажаючи відмовлятись від свого злочинного умислу та усвідомлюючи характер своїх дій, продовжив погрожувати ОСОБА_5 пістолетом до моменту отримання з боку потерпілого та його колег завірянь щодо припинення проведення ремонтних робіт.

В ході проведення обшуку на підставі ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 13.05.2024 справа №636/3262/24 провадження №1-кс/636/500/24, в період часу з 16 години 13 хвилин до 16 години 41 хвилин 06 червня 2024 року, було виявлено та вилучено:

- Предмет, зовні схожий на пістолет маркування ПМ-РФ №ВІ153749, один магазин до нього з маркуванням №2905, який поміщено до сейф пакету № 4334515 з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії.

Постановою дізнавача СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 07.06.2024 вказаний предмет зовні схожий на пістолет маркування ПМ-РФ №ВІ153749, один магазин до нього з маркуванням №2905, , який поміщено до сейф пакету № 4334515 з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії, було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000080 від 07 квітня 2024 року.

Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 5 статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначались (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України вилучене в ході огляду місця події є тимчасово вилученим майном.

Так, згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним

у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що зазначених предмети, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.

Відповідно до ч.2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено:

- п. 4 - речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Прокурор підтримав зазначене клопотання та просила його задовольнити.

Дослідивши надані докази суд приходить до наступного Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування та знищення предмету, що може зберігати в собі сліди злочину. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить дізнавач, відповідає критеріям речових доказів, а також визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Без накладення арешту на майно існує реальна загроза його втрати, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 167, 170, 171, 172, 173,175, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Чугуївського відділу спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000080, відомості про яке внесені до ЄРДР від 14 березня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, наступного майна: Предмет, зовні схожий на пістолет маркування ПМ-РФ №ВІ153749, один магазин до нього з маркуванням №2905, який поміщено до сейф пакету № 4334515 з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії..

Зберігання вказаного майна здійснювати в матеріалах кримінального провадження №0000080 від 14.03.2024 року за ч. 1 ст. 129 КК України

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Дана ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, або особою не присутньої в судовому засіданні у той же строк з дня отримання нею судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1