ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/267/24 Справа № 191/3297/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року у кримінальному провадженні №0000623 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Луківці Вижницького району Чернівецької області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України,

Встановила:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України та призначено їй покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на п`ять років; за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю три роки, за умови, що протягом встановленого судом іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на неї обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з дня ухвалення вироку суду. Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 22 вересня 2022 року приблизно о 10 годині 20 хвилин, проходячи повз територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , побачила спортивний велосипед марки «CROSSRIDE» модель SKYLINE чорно-помаранчевого кольору, який вона визначила для себе, як об`єкт свого злочинного посягання та в цей час у неї раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану. Далі, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись, що її дії носять таємний характер та за нею ніхто не спостерігає, 22 вересня 2022 року приблизно о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_7 перелізла через паркан, звідки викрала спортивний велосипед марки «CROSSRIDE» модель SKYLINE чорно-помаранчевого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №2945/22 від 19 жовтня 2022 року становить 6237,00 гривень. З викраденим майном, ОСОБА_7 з місця злочину зникла та розпорядилась ним на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, що виразились у таємному, умисному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_7 спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 6237,00 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 17 січня 2023 року близько 00 годин 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування встановити не вдалося, знаходячись по вул. Затишній в м. Синельникове Дніпропетровської області та достовірно знаючи, що на території домоволодіння АДРЕСА_4 , знаходиться транспортний засіб, а саме моторолер марки «ТУЛА» 1992 року випуску, червоного кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 , у неї раптово виник прямий злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Так, реалізуючи свій раптово виниклий прямий злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 , шляхом відчинення хвіртки безперешкодно проникла на територію домолодіння АДРЕСА_4 , після чого, не маючи ніяких повноважень на користування та керування даним моторолером, всупереч волі власника, діючи, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості за допомогою фізичної сили з викотила з території домоволодіння моторолер марки «ТУЛА» 1992 року випуску, червоного кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Після чого, застосовуючи фізичне зусилля ОСОБА_7 та управляючи кермом вказаного моторолера, таким чином встановила контроль над моторолером марки «ТУЛА» 1992 року випуску, червоного кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 попрямувала з ним до свого місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим незаконно заволоділа колісним транспортним засобом - моторолером марки «ТУЛА» 1992 року випуску, червоного кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними злочинними діями спричинила потерпілому ОСОБА_9 , матеріальний збиток на загальну суму 11750,00 гривень.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року виправлено описку, допущену у вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року та постановлено: у вступній частині зазначити правову кваліфікацію кримінальних правопорушень - «ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України», замість «ч. 1 ст. 185 КК України», у третьому абзаці резолютивної частини зазначити «один місяць без конфіскації майна» замість «один місяць» та у четвертому абзаці резолютивної частини зазначити «одного місяця позбавлення волі без конфіскації майна» замість «одного місяця позбавлення волі».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що вона повністю визнала свою вину та призначив занадто суворе покарання.

Роз`яснення положень ст. 349 КПК України відбулось дуже швидко, тому вона їх не зрозуміла. Крім того зазначає, що їй не було роз`яснено право на безоплатного захисника, за допомогою якого вона може звернутись.

Зазначає, що вона раніше не судима, проживає у цивільному шлюбі з чоловіком, має на утриманні неповнолітнього сина 2012 року народження, який потребує її уваги та піклування, у вчинених кримінальних правопорушеннях свою вину визнала повністю, працює, стала на шлях виправлення. Вважає, що суд першої інстанції не врахував вказані факти та постановив несправедливий вирок.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити їй покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на п`ять років; за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі. В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

Посилається на те, що як вбачається з резолютивної частини вироку, суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці без конфіскації майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, одночасно звільнивши обвинувачену від покарання з іспитовим строком на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, що в даному випадку призвело до неправильного призначення обвинуваченій остаточного покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечувала.

Прокурор свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої заперечував.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченої, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування вироку суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочинів, ніким із учасників судового провадження не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі злочини, характер кримінальних правопорушень, які пов`язані із злочинами проти власності, проти безпеки руху та експлуатації транспорту та правильно врахував суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , яка раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, не працює, неодружена, має на утриманні малолітню дитину, вину у вчинених злочинах визнала в повному обсязі за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаялась у вчиненому, що у відповідності до ст. 66 КК України було враховано судом першої інстанції як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставини, які б у відповідності до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченій - судом першої інстанції не встановлено.

Врахувавши вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченої, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 , за ч. 4 с. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинувачену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, поклавши на обвинуваченому обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, повністю відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченої, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог обвинуваченої щодо невідповідності призначеного покарання обставинам справи та даним про особу обвинуваченої. Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно - правильним.

Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає. Як і не вбачає колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора. Зокрема, залишаючи обвинуваченій при призначенні покарання положення ст. ст. 75, 76 КК України, суд апеляційної інстанції приймає до уваги той факт, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину, яку виховує сама, без чоловіка та допомоги родичів, а тому суд апеляційної інстанції вважає за доцільне залишити обвинуваченій можливість досягти мети покарання та стати на шлях виправлення без реальної ізоляції від суспільства. На думку колегії суддів, такий вид покарання стимулюватиме ОСОБА_7 вести спосіб життя законослухняної громадянки, щоб мати можливість виховувати свою малолітню дитину в колі сім`ї.

Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що їй не зрозуміло було наслідки розгляду кримінального провадження в спрощеному порядку у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, що на думку обвинуваченої є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони прямо спростовуються матеріалами судової справи, зокрема, журналом та аудіозаписом судового засідання, а також, врученою пам`яткою про права і обов`язки, відповідно до яких судом було чітко, послідовно роз`яснено наслідки спрощеного розгляду справи, з`ясовано думку обвинуваченої щодо такого розгляду кримінального провадження, а також з`ясовано чи в повному обсязі ОСОБА_7 розуміє наслідки розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, стосовно того, що обвинувачена буде позбавлена в подальшому процесуальної можливості оскаржувати в апеляційному порядку обставини кримінального провадження. В свою чергу, ОСОБА_7 надала суду відповідь, згідно якої їй порядок розгляду кримінального провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України повністю зрозумілий, із всіма послідуючими наслідками, в тому числі, щодо заборони оскаржувати в апеляційному порядку обставини кримінального провадження щодо вчинених нею злочинів.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури та обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України - залишити без змін.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4