Справа № 185/1305/24
Провадження № 1-кс/185/379/24
У Х В А Л А

29 березня 2024 року м.Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000195 від 04.02.2024 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Юр`ївка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно поданого клопотання слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування - до 05 травня 2024 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 04 лютого 2024 року, приблизно о 12 год. 20 хв., ОСОБА_5 сумісно зі своїм приятелем - військовослужбовцем ОСОБА_7 , прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , де побачив ОСОБА_8 , який приїхав до вказаного домоволодіння, на належному йому транспортному засобі марки ВАЗ 21061, 1985 року випуску, бежевого кольору, державний номер якого - « НОМЕР_1 », з тим, щоб отримати від ОСОБА_9 залишкову частину грошового боргу за продані ним раніше дрова.

Враховуючи зухвалість та безпідставну агресію зі сторони чоловіків, які підійшли до вказаного домоволодіння, коли ОСОБА_5 висловив погрози фізичної розправи на адресу ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 , не маючи на те підстав, наніс удар рукою в область правого плеча, переймаючись за своє здоров`я, ОСОБА_8 , керуючи належним йому автомобілем марки ВАЗ 21061, поїхав з місця події, направившись до місця свого проживання.

Не бажаючи зупинятися на досягнутому, ОСОБА_7 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом марки ВАЗ 21061, державний номер якого « НОМЕР_1 », вступивши попередньо у злочинний зговір на реалізацію вказаного наміру із ОСОБА_5 , з метою реалізації сумісного злочинного умислу, на транспортному засобі марки «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номер якого « НОМЕР_2 », удвох, прослідували за ОСОБА_8 , приїхавши по ходу переслідування, у двір домоволодіння АДРЕСА_1 , де на той час знаходилися також інші родичі ОСОБА_8 : ОСОБА_10 (мати), ОСОБА_11 (батько), ОСОБА_12 (дружина).

Знаходячись у дворі вказаного домоволодіння АДРЕСА_1 , усвідомлюючи при цьому безпосередню доступність до всіх речей та будь-якого майна, що знаходилося у дворі, реалізуючи свій сумісний єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, приблизно о 13 год. (більш точний час під час розслідування не встановлений) 04 лютого 2024 року, ОСОБА_7 , з метою подолання можливого опору зі сторони мешканців вказаного домоволодіння, за використанням лопати, яку знайшов у дворі мешканців вказаного будинку, неодноразово наніс удари по різних частинах тіла ОСОБА_8 , в той час, як ОСОБА_5 , діючи сумісно із ОСОБА_7 , за попередньо змовою, наносив удар кулаком в область обличчя ОСОБА_10 . Продовжуючи свої протиправні сумісні дії, спрямовані на заволодіння транспортним засобом, бажаючи показати свою фізичну перевагу, застосовуючи з цією метою фізичне насильство, ОСОБА_7 наніс удари по кінцівках ОСОБА_12 , після чого, показавши таким чином своїми діями агресивність намірів, словесно примусив ОСОБА_11 сісти за кермо автомобілю марки ВАЗ 2106, державний номер якого « НОМЕР_1 », та виїхати на вказаному автомобілі за межі подвір`я. Після виконання вимог, продовжуючи свої сумісні із ОСОБА_5 злочинні дії, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, ОСОБА_7 , розуміючи очевидність вчинюваних дій, відкривши двері, сів на водійське сидіння транспортного засобу марки ВАЗ 2106, 1985 року випуску, бежевого кольору державний номер якого « НОМЕР_1 », та не маючи будь-яких прав відносно вказаного транспортного засобу, запустивши двигун за використанням ключа, який знаходився в замку запалювання автомобілю, наказавши попередньо ОСОБА_11 їхати разом із ним, діючи сумісно із ОСОБА_5 , розділивши попередньо із ним ролі, поїхав до місця свого проживання - до домоволодіння АДРЕСА_1 , в той час, як ОСОБА_5 , сидячи за кермом автомобілю марки «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номер якого « НОМЕР_2 », поїхав з місця події слідом за автомобілем ВАЗ НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 .

05.02.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 04.02.2024 року.

06.02.2024 року слідчим суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 години 46 хвилин 03 квітня 2024 року включно.

Постановою виконуючого обов`язки керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжено строк даного досудового розслідування до 05 травня 2024 року включно.

При розгляді клопотання прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання.

Захисник в судовому засіданні просила застосувати більш м`який запобіжний захід, особисте зобов`язання, оскільки докази, отримані в ході досудового розслідування спростовують обґрунтованість підозри, ризик впливу підозрюваного на свідків, потерпілих не підтверджений, при цьому тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному не може бути єдиною підставою для продовження тримання особи під вартою, зазначила, що підозрюваний сприяє досудовому розслідуванню.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав захисника.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, встановлене наступне.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на інших учасників провадження, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за який останньому може бути призначено максимальне покарання 8 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

З огляду на те, що підозрюваний проживає в одному населеному пункті разом з потерпілими та свідками, слідчим суддею встановлено наявність ризиків вчинення підозрюваним тиску на потерпілих та свідків.

За таких обставин, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, сумніви захисника в обґрунтованості повідомленої підозри ОСОБА_5 є цілком слушним, з огляду на показання потерпілих 09 лютого 2024 року, свідків, протоколів проведення слідчого експерименту від 15 лютого 2024 року. Проте досудове розслідування та процес збирання доказів триває, питання щодо повідомлення ОСОБА_5 остаточної підозри не вирішено. Вказані суперечності та протиріччя, безсумнівно, мають бути вирішені під час подальшого розслідування, чому й має сприяти запобіжний захід.

Показання свідків, потерпілих неодноразово зафіксовані як в протоколах допитів, так і в протоколах проведення слідчих експериментів. Вказане свідчить про значне зменшення ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків, існування якого під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доводилось, зокрема, необхідністю проведення слідчих дій за участю останніх.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України, що клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя, зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про суттєве зменшення встановлених ризиків, і як наслідок достатність для їх запобігання менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування.

Отже, конкретні обставини злочину, що інкримінується ОСОБА_5 , ті факти, що підозрюваний не має судимостей, постійно протягом тривалого часу мешкає за однією адресою у АДРЕСА_1 , згідно характеристики скарг за місцем проживання на нього не було, має на утриманні неповнолітніх дітей, беручи до уваги доведеність існування на даний час двох передбачених ст.177 КПК України ризиків, вірогідність реалізації яких значно зменшилась в процесі розслідування, слідчий суддя вважає, що належна процесуальна поведінка підозрюваного та запобігання даним ризикам можуть бути досягнуті шляхом застосування до останнього менш суворого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, в даному випадку цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. 176-178,186,193-194,196,197,199,201,205,309,372,395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000195 від 04.02.2024 року - відмовити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши останнього з під варти в залі суду, та покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

-не залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово ;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання;

-утриматись від спілкуватись з потерпілим, свідками, у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності.

Строк дії ухвали - 05 травня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1