МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/82/24
Провадження № 1-кп/945/459/24
ВИРОК

Іменем України

26 березня 2024 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000498, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення ОСОБА_4 визнаного судом доведеним.

У ході досудового розслідування встановлено, що 16.06.2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області у справі №945/659/23 (провадження №3/945/526/23) винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вказана постанова набрала законно сили 27.06.2023 року, її копію вручено рекомендованим поштовим відправленням за адресою мешкання ОСОБА_4 .

Зокрема, .9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

При цьому, за вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до , адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Одночасно, п.13 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судовим рішенням є рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Крім того, у листі РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області вказано, що ТСЦ 4843 РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області 06.05.2016 року видано ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке 15.01.2023 року було вилучено у останнього у зв`язку з позбавленням права керування транспортними засобами та станом на 05.12.2023 року перебуває на зберіганні ТСЦ 4843 РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області.

Натомість, 10.07.2023 року о 10 годині 20 хвилин в смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області працівниками ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області зупинено транспортний засіб ВАЗ 2106 з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. У подальшому, на ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №104030, за результатами розгляду якого 07.09.2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області (справа №945/1564/23, провадження №3/945/1065/23) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Дана постанова набрала законно сили 19.09.2023 року, її копію вручено рекомендованим поштовим відправленням за адресою мешкання ОСОБА_4 .

У свою чергу, ОСОБА_4 достовірно знаючи про обмеження, встановлені постановами Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.06.2023 року та 07.09.2023 року, продовжував керувати автомобілем ВАЗ 2106 з номерним знаком НОМЕР_2 , який перебуває в його користуванні, при цьому порушуючи Правила дорожнього руху, у зв`язку з чим на останнього було складено: постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №125651 від 23.07.2023 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленої права керування); постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №125708 від 23.07.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП (порушення правил користування ременем безпеки); постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №302276 від 20.11.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП (керування транспортним засобом без номерного знаку); протокол про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_3 від 20.11.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння).

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про позбавлення його права на керування транспортними засобами, розуміючи протиправність своїх дій, нехтуючи встановленим судом обмеженням у реалізації вищезазначеного права, систематично, умисно не виконує постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.06.2023 року, яка набрала законної сили 27.06.2023 року та від 07.09.2023 року, яка набрала законної сили 19.09.2023 року.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення..

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання судового рішення (постанови суду), що набрало законної сили.

У кримінальному провадженні №0000498, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , 26.03.2024 року укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.382 КК України.

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_4 з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст.ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнав свою вину, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2,3,4 ч.4 ст.474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також особи ОСОБА_4 , який за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення цього кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26.03.2024 року у кримінальному провадженні №0000498, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 а обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

26.03.2024