Справа № 344/9104/24
Провадження № 1-кп/344/948/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, РНОКПП ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

04 лютого 2024 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 , повертаючись по місцю свого проживання побачив, що в приміщенні квартири по АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_7 , відчинені двері. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна із приміщення вказаної квартири. ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що господаря у квартирі немає та за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені двері, проникнувши до вищевказаної квартири, з метою незаконного збагачення, діючи умисно та повторно, в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року (з наступними змінами), з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, таємно викрав телевізор марки «LG» моделі «32LB563V» серійний номер 410RAMM97891, який належав потерпілому ОСОБА_7 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3560 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і беззастережно та суду пояснив, що під час дії в Україні воєнного стану, а саме в лютому 2024 року після обіду він через балкон проник до квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав телевізор, який продав знайомому за 1000 гривень. З потерпілим він знайомий не був. Згодом, коли його викрили, він добровільно повернув телевізор потерпілому ОСОБА_7 . У вчиненому обвинувачений щиро каявся, просив також врахувати, що завдані збитки він добровільно відшкодував, належні висновки зробив і просив суворо його не карати волі не позбавляти, оскільки бажає служити в ЗСУ.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не одружений; не працює; на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває; раніше судимий вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 громадських робіт, яке відбув повністю.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, потерпілого, яка викладена в його письмовій заяві, обвинуваченого, який просив суворо його не карати і волі не позбавляти, захисника, який просив застосувати щодо обвинуваченого положення ст. 69 та ст. 75 КК України, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Однак, враховуючи особу винного, який є учасником бойових дій та до нього відсутні будь-які претензії у потерпілого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

В той же час суд вважає, що достатніх правових підстав для застосування за клопотанням захисника положень ст. 69 КК України не має.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, арешт, накладений на майно - скасувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з органом з питань пробації;

- за направленням органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 11548 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок вісім ) гривень 52 копійки процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:

- балонову куртку, вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2023 року, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , картку фізичної особи платника податків (постанова слідчого від 14 лютого 2024 року), які передані на зберігання ОСОБА_7 , - вважати йому повернутими;

- телевізор марки «LG» (постанова слідчого від 21 лютого 2024 року), повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

- сліди пальців рук, слід взуття (постанови слідчого від 08 лютого 2024 року), знищити;

- гаманець, копію посвідчення УБД № 062210, пластикову упаковку від сім-картки банківські картки (постанова слідчого від 08 лютого 2024 року), взуття коричневого кольору 43 розміру марки «ЕКО» (постанова слідчого від 08 лютого 2024 року), повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Арешт на майно, накладений відповідно до ухвал слідчих суддів Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2024 року, від 16 лютого 2024 року та від 26 лютого 2024 року, - скасувати.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію.

Головуючий-суддя ОСОБА_8