Дата документу 28.03.2024 Справа № 331/3078/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3078/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/378/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 .

Захисник-адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 серпня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено без змін у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає про те, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не доведена допустимими, належними та переконливими доказами поза розумним сумнівом. Передусім, не надано переконливих доказів добровільності зайняття ОСОБА_6 відповідної посади у незаконному правоохоронному органі.

Сторона захисту вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з суттєвим порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

На думку сторони захисту, жодний з досліджених доказів не свідчить про добровільність зайняття ОСОБА_6 посади начальника карного розшуку «народної міліції» м. Мелітополь. Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки стороною обвинувачення не надано суду достовірних доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку були б достатніми для прийняття рішення про доведеність факту інкримінованого правопорушення, тобто саме про добровільність зайняття ОСОБА_6 посади начальника карного розшуку «народної міліції» м. Мелітополь.

Згідно з вироком суду, не пізніше 02 березня 2022 року ОСОБА_6 , будучи колишнім співробітником органів МВС України, який має відповідний досвід роботи в правоохоронних органах, перебуваючи на території тимчасово окупованого м.Мелітополь, Запорізької області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м.Мелітополя та добровільно зайняв посаду начальника відділу карного розшуку у незаконному правоохоронному органі «Межрайонном управлении МВД Запорожской області в г.Мелитополь», так званої «народної міліції», створеному представниками держави-агресора на території тимчасово окупованого м.Мелітополь, Запорізької області, яку обіймав до 20 квітня 2022 року.

В подальшому, обіймаючи зазначену посаду, ОСОБА_6 здійснюючи свою протиправну діяльність в інтересах держави-агресора та з метою підтримання окупаційної влади у м.Мелітополь, окрім іншого, схиляв місцевих мешканців із числа колишніх і діючих співробітників органів Національної поліції та МВС України до незаконного співробітництва з окупаційною владою шляхом вступу до лав зазначеного незаконного правоохоронного органу «Межрайонного управления МВД Запорожской области в г.Мелитополь», так званої «народної міліції», а також сприяв окупантам у встановленні, відшуканні та подальшому залякуванні проукраїнські налаштованих активістів м.Мелітополь до 20 квітня 2022 року.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не заперечується та не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» випуск №57 ( НОМЕР_1 ) від 19 березня 2024 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду вказаним вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м.Мелітополь), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_6 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 , який пояснив, що на момент окупації він займав посаду директора КП «Жилмассив» Мелітопольської міської ради. Йому було відомо, що ОСОБА_6 раніше був працівником правоохоронних органів, але близько з останнім знайомий не був. Наприкінці березня 2022 року ОСОБА_6 прийшов на підприємство, представився як працівник карного розшуку, пояснив, що в рамках здійснення ним розшукових заходів йому необхідні відеозаписи з камер відеоспостереження, які знаходяться по периметру підприємства. Разом з ним були дві озброєні особи в балаклавах. Отримавши відповідь, що камери не працюють, ОСОБА_6 перевірив наявність жорсткого диску, залишив лист, який був підписаний начальником карного розшуку ОСОБА_6 , і поїхав звідти на автомобілі УАЗ, який був обклеєний свастикою «Z».

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він працював з ОСОБА_6 в міліції з 2010 по 2014 роки, до поки останнього не було звільнено. Після окупації м.Мелітополя ОСОБА_6 зайняв посаду начальника карного розшуку, так званої «народної міліції», яке розташувалося у АДРЕСА_2 у будівлі управління по боротьбі з організованою злочинністю. Це йому стало відомо від ОСОБА_11 , з яким він зустрівся під час прогулянки по парку у м.Мелітополі на початку квітня 2022 року. Крім того, свідок бачив зі свого балкону як ОСОБА_6 приймав участь у слідчій дії у квартирі будинку напроти по АДРЕСА_3 . Перебуваючи вже у м.Запоріжжя йому стало відомо, що за місцем мешкання ОСОБА_6 співробітниками фсб було проведено обшук, під час якого вилучено наркотичні засобі і грошові кошти.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_6 вона знає приблизно 10 років, він працював у міліції. Після того як викрали її чоловіка, який працював на момент окупації Головою Мелітопольської районної державної адміністрації, вона пішла до відділу поліції, який знаходився у АДРЕСА_2 , де російські військові провели її до кабінету з табличкою на дверях «начальник уголовного розыска». Коли вона зайшла до кабінету, побачила ОСОБА_6 , який запропонував написати заяву на його ім`я щодо встановлення місцезнаходження і утримання її чоловіка ОСОБА_13 . Останнього звільнили з полону 24 квітня 2022 року.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що ОСОБА_6 він знає з середини 2000-х років. Останній працював в Мелітопольському відділу поліції до 2015 року, до його звільнення. 05 квітня 2022 року він зустрівся з ОСОБА_15 , який повідомив, що ходив до «народної міліції» з приводу працевлаштування. На запитання щодо осіб, які почали працювати в незаконному правоохоронному органі, повідомив, що ОСОБА_6 призначений на посаду начальника карного розшуку. Перебуваючи вже у м.Запоріжжя, влітку 2022 року, свідку стало відомо від знайомих з м.Мелітополь, що ОСОБА_6 звільнено з посади.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він на момент окупації м.Мелітополя працював у поліції. ОСОБА_6 знає як колишнього працівника поліції. Від знайомих осіб з м.Мелітополя йому відомо, що ОСОБА_6 пішов на співпрацю з агресором, зайняв посаду начальника карного розшуку так званої «народної міліції». Також від знайомих осіб з м.Мелітополя він обізнаний, що у 2022 році у зв`язку із тим, що ОСОБА_6 займався незаконною діяльністю, пов`язаною з наркотиками, і здирництвом з підприємців, останнього було звільнено з «народної міліції».

Крім того, в судовому засіданні дослідженні такі письмові докази.

Так, із протоколу огляду від 22 травня 2022 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області, убачається, що за результатами пошуку здійснено перехід на Інтернет-сторінку каналу новин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якій міститься новина, яка була оприлюднена 21 квітня 2022 року о 16-16 годині, про те, що колишній співробітник карного розшуку в м.Мелітополі ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав згоду на співпрацю з окупаційною владою, працює начальником карного розшуку в «народній міліції» в м.Мелітополі та підпорядковується начальнику «народної міліції» ОСОБА_17 (том 1 а.п.181-186).

Із протоколу огляду від 15 травня 2022 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області, убачається, що за результатами пошуку здійснено перехід на канал із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який представляє собою спеціально створеного бота для прийняття заяв про кримінальні правопорушення на території м.Мелітополь. В профілі цього бота міститься фотографія із гербом рф, де зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_4 в г.Мелитополь, ул.Чернишевского,37» (том 1 а.п.187-188).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 травня 2022 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області у присутності двох понятих, судом встановлено, що свідок ОСОБА_14 на фотознімках впізнав чоловіка на фото №2 як особу, яка займала посаду начальника карного розшуку у так званій «народній міліції». Згідно з довідкою до протоколу, на фотографії №2 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.п.189-190).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 травня 2022 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області у присутності двох понятих, убачається, що свідок ОСОБА_16 на фотознімках впізнав чоловіка на фото №2 як особу, яка була начальником карного розшуку у «народній міліції» м.Мелітополь. Згідно з довідкою до протоколу на фотографії №2 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.п.191-192).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 травня 2022 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області у присутності двох понятих, убачається, що свідок ОСОБА_10 на фотознімках впізнав чоловіка на фото №2 як особу, яка у будинку навпроти проводила обшук. Згідно з довідкою до протоколу на фотографії №2 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.п.193-194).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 червня 2022 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області у присутності двох понятих, убачається, що свідок ОСОБА_12 на фотознімках впізнала чоловіка на фото №2 як особу, яка 13 березня 2022 року особисто прийняла у неї заяву про викрадення її чоловіка і представився начальником карного розшуку у так званій «народній міліції» в м.Мелітополь. Згідно з довідкою до протоколу на фотографії №2 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.п.195-196).

На дослідженому у судовому засіданні листі «Межрайонного управления МВД Запорожской области в г.Мелитополь» исх.№02/04-22 від 02 квітня 2022 року, адресованого Директору КП «Жилмассив» ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_4 , вбачається наявний підписант «Начальник отдела уголовного розыска ОСОБА_6 » (том 1 а.п.197).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 травня 2022 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області у присутності двох понятих, убачається, що свідок ОСОБА_9 на фотознімках впізнав чоловіка на фото №2 як особу, яка приходила на підприємство КП «Житломасив» з вимогою надати записи з камер відеоспостереження. Згідно з довідкою до протоколу на фотографії №2 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.п.198-199).

Із заяв ОСОБА_19 та ОСОБА_20 від 15 квітня 2022 року, які надійшли до посольства України в Греції, убачається, що останні повідомляють про вчинення стосовно них протиправних дій з боку співробітників незаконного правоохоронного органу «народної міліції» м.Мелітополя, серед яких вони впізнали ОСОБА_6 (том 1 а.п.202-206).

Згідно з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 липня 2022 року, задоволено клопотання слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області про здійснення спеціального досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України (том 2 а.п.1-7).

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду начальника відділу карного розшуку у незаконному правоохоронному органі - «Межрайонном управлении МВД Запорожской області в г.Мелитополь», так званої «народної міліції», створеному представниками держави-агресора на території тимчасово окупованого м.Мелітополь Запорізької області, яку обіймав до 20 квітня 2022 року.

Вказаний факт підтверджується показаннями усіх допитаних свідків, які узгоджуються з письмовими доказами, зокрема відомостями з листа так званого «Межрайонного управления МВД Запорожской области в г.Мелитополь» исх.№02/04-22 від 02 квітня 2022 року, адресованого Директору КП «Жилмассив» ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_4 , де підписантом зазначений «Начальник отдела уголовного розыска ОСОБА_6 ».

Окрім того, з протоколу огляду від 22 травня 2022 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області, убачається, що за результатами пошуку здійснено перехід на Інтернет-сторінку каналу новин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якій міститься новина, яка була оприлюднена 21 квітня 2022 року о 16-16 годині, про те, що колишній співробітник карного розшуку в м.Мелітополі ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав згоду на співпрацю з окупаційною владою, працює начальником карного розшуку в так званій «народній міліції» в м.Мелітополі та підпорядковується начальнику цієї «народної міліції» ОСОБА_17 .

Також, допитаний свідок ОСОБА_9 підтвердив факт виконання ОСОБА_6 своїх службових обов`язків, пов`язаних з діяльністю незаконного правоохоронного органу «Межрайонного управления МВД Запорожской области в г.Мелитополь», так званої «народної міліції», створеного представниками держави-агресора на території тимчасово окупованого м.Мелітополь, Запорізької області.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Так, з показань свідків убачається, що ОСОБА_6 активно підтримує режим окупаційної влади, та у період, коли займав вищезазначену посаду, вирішував питання, пов`язані із безпосереднім виконанням своїх службових обов`язків.

Зазначене є свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

До того ж, при апеляційному розгляді не встановлено наявності повідомлень як від ОСОБА_6 так і від наближених до нього осіб, до правоохоронних органів з приводу застосування примусу до обвинуваченого зі сторони представник окупаційної влади.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні, інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

З огляду на фактичні обставини та підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, викладених у вироку, а тому вказана скарга задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 серпня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4