Справа №212/2995/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000493 від 10.04.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який не працевлаштований, неодружений, малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 15.05.2019 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1, ч. 2, ст. 185 КК України до позбавлення волі на 2 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- 18.06.2020 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на 2 роки 1 місяць, звільнений умовно- достроково 15.07.2022 року на 4 місяці 25 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 повторно, 09.04.2023 року, проходячи повз будинку № 9 по вулиці Рекордна Покровського району міста Кривого Рогу, де перед собою на відстані декількох метрів, помітив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_5 , при цьому у неї при собі був темно - синій поліетиленовий пакет, який привернув його увагу. ОСОБА_3 розуміючи, що він фізично сильніший за потерпілу, коли в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений відкрите заволодіння чужим майном. Після чого, ОСОБА_7 , не привертаючи уваги, прослідував за потерпілою ОСОБА_5 до місця її мешкання, а саме до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 .

Далі, 09.04.2023 року приблизно о 17:15 годині ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, повторно, прослідував за потерпілою ОСОБА_5 до під`їзду №1 вказаного будинку за зазначеною адресою, де біля входу у під`їзд, підійшов зліва до потерпілої ОСОБА_5 та шляхом ривку відкрито вирвав з лівої руки потерпілої належний їй поліетиленовий пакет темно - синього кольору, в якому находилося особисте майно потерпілої, а саме: гаманець з шкірозамінника сірого кольору, в якому були грошові кошти в сумі 858 гривень, золота ладанка, вагою 1,5 гр., вартість якої, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи, становить 2281,26 гривень, банківська картка «ПриватБанк» на ім`я потерпілої № НОМЕР_1 , банківська картка «ПриватБанк» на ім`я потерпілої № НОМЕР_2 , банківська картка «ОТП Банк» на ім`я потерпілої, банківська картка «Укрсиббанк» на ім`я потерпілої, картка робітника ТОВ «Криворіжхліб».

Після чого, ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, в результаті чого було завдано матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 на суму 3139,26 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 протягом усього судового розгляду справи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, не визнавав, вказуючи, що нічого не викрадав у потерпілої, що його оговорили. В подальшому, обвинувачений свою провину в інкримінованих злочинах визнав в повному обсязі, у скоєному розкаявся, просив суворо його не карати і призначити мінімальне покарання та підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у їх достовірності та допустимості.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 09.04.2023 року о 17:15 годині вона заходила у під`їзд будинку та за нею зайшов чоловік, вихопив з її рук пакет, вона обернулася та побачила обличчя нападника. Він був у капюшоні та світлому спортивному костюмі. Вона його запам`ятала та під час проведення впізнання впізнала нападника за фотознімками та в судому засіданні стверджує, що це був ОСОБА_3 . Після того як ОСОБА_8 вирвав з її рук пакет, він побіг, вона почала кричати та бігла за ним, але не наздогнала. Вказує, що в пакеті були речі, які перелічені в обвинувальному акті. Після виклику поліції та повідомлення до банку про викрадення карток, на її мобільний телефон прийшло два повідомлення про спроби зняття грошей.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала суду свідчення, що вона не знайома з обвинуваченим, 09.04.2023 року працювала продавцем у магазині, куди зайшов обвинувачений ОСОБА_8 та замовив шампанське. Він намагався розрахуватися банківською картою, але оплата була відхилена.

Крім вищезазначених показів потерпілої та свідка, вина ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, підтверджується також іншими дослідженими судом доказами, а саме:

- Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000493від 10.04.2023, згідно якого внесено відомості за ч.4 ст.186 КК України за фактом відкритого викрадення чужого майна за заявою, яка надійшла 09.04.2023 року на лінію 102. (а. к. п. 55);

- Протоколом огляду місця події від 09.04.2023 року із фототаблицями, яким зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення, згідно якого було оглянуто місцевість під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , під час якого нічого не було виявлено та вилучено. (а. к. п. 56-61);

- Протоколом пред`явлення особи до впізнання від 10.04.2023 року із фототаблицями, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_3 на фото, як особу, яка 09.04.2023 біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 вирвав з рук пакет та з місця вчинення злочину втік. Судом досліджений відеозапис вказаної процесуальної дії. (а. к. п. 62-66);

- Протоколом огляду предмету від 20.04.2023 року із фототаблицями, згідно якого слідчим було оглянуто добровільно видані потерпілою ОСОБА_5 мобільний телефон марки «SAMSUNG А30», де є СМС - повідомлення про відмову у розрахунку банківською картою о17:12 год. та о 17:22 год. (а. к. п. 67-68);

- Протоколом огляду предмету від 10.04.2023 року із фототаблицями, згідно якого слідчим були оглянуті, вилучені при затримані ОСОБА_3 наступні речі: банківська картка «ОТП Банк» на ім`я потерпілої, банківська картка «Укрсиббанк» на ім`я потерпілої, картка робітника ТОВ «Криворіжхліб», гаманцевий оберіг у вигляді металевої «Лопатки», пластикова картка «Ева», пластикова картка «Море пива», пластикова картка «Економ клас». (а. к. п. 69-70);

- Постановою слідчого про приєднання до справи речових доказів від 10.04.2023 року, згідно якої оглянуті та вилучені у ОСОБА_3 речі, визнані речовими доказами та повернуті під розписку потерпілій ОСОБА_5 (а. к. п. 71,72);

- Протоколом пред`явлення особи до впізнання від 10.04.2023 року із фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_3 на фото, як особу, яка 09.04.2023 мала намір оплатити в магазині товар банківською картою. (а. к. п. 73-76);

- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 10.04.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 був затриманий 14:40 год. та вилучені пластикові карти та гаманець. (а. к. п. 77-79);

- Довідкою Повного товариства «Ломбард ТОП» «Імперіал» від 11.04.2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_10 уклав договір фінансового кредиту 2.53375/0 від 10.04.2023 о 08:30 год., де предметом закладу є ладанка з зображенням «Божої матері Володимирівської». (а. к. п. 90);

- Протоколом пред`явлення особи до впізнання від 10.04.2023 року із фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_3 на фото за рисами обличчя та статурою. (а. к. п. 91-94);

- Протоколом пред`явлення особи до впізнання від 10.04.2023 року із фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_3 на фото, як особу, яка попросила здати у ломбард ладанку. (а. к. п. 95-98);

- Протоколом огляду від 11.04.2023 року електронного носія інформації ДВД- диску та відтворенням відеозапису, встановлено, що чоловік схожий ззовні на обвинуваченого ОСОБА_3 намагався здійснити оплату за товар банківською картою в магазині «Делікат». (а. к. п. 99-100);

- Постановою слідчого про приєднання до справи речових доказів від 11.04.2023 року, згідно якої електронний носій інформації ДВД-диску визнаний речовими доказами. (а. к. п. 101);

- Протоколом пред`явлення особи до впізнання від 21.04.2023 року із фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_5 на фото. (а. к. п. 104- 111);

- Заявою потерпілою ОСОБА_5 та довідками АТ КБ «ПиватБанк» з яких вбачається, що у банку відкриті на ім`я ОСОБА_5 рахунки № НОМЕР_1 , та № НОМЕР_2 . (а.к.п.112-114);

- Висновком експерта судово-товарознавчої експертизи №1912 від 10.04.2023 року, згідно якого ринкова вартість золотої ладанки, вагою 1,5 гр., становить 2281,26 гривень. (а.к.п.115-122).

Дослідивши докази, суд вважає вони є належними, допустимими, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб.

В судовому засіданні досліджені протоколи допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та відтворені відеозаписи проведеної процесуальної дії (а. к. п. 171-176), однак, вказані докази судом не приймаються оскільки, відповідно до ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що ОСОБА_3 в повній мірі викритий в скоєнні кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебував та не перебуває, наглядався лікарем психіатром з 2008 року з приводу порушення психічного розвитку, з 2017 року за медичною допомогою не звертався; офіційно не працевлаштований; неодружений, дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Вирішуючи питання про наявність пом`якшуючих покарання обставин, згідно ст. 66 КК України, суд враховує, що обвинувачений не з`являвся із зізнанням до поліції, крім того жодним чином не сприяв розкриттю кримінального правопорушення на досудовому розслідуванні. Крім того, в ході всього судового розгляду із самого початку і весь час заперечував свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Оцінюючи висловлене обвинуваченим щире каяття та повне визнання своєї провини у судових дебатах, з огляду на поведінку обвинуваченого як на досудовому розслідуванні, так і в ході судового розгляду, суд не знаходить достатніх підстав для визнання цих обставин такими, що пом`якшують покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України.

При цьому, суд зазначає, що щирим каяттям є відверта негативна оцінка винним своєї кримінально караної поведінки, визнання тих обставин, які йому ставляться в провину, а отже, характеризує поведінку винної особи після вчинення злочину суто з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, характеризується тим, що суб`єкт справді засуджує свій вчинок та визнає його антисуспільний характер, про що мають свідчити й об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя.

Саме по собі визнання своєї провини ще не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. З огляду на викладене вище, щире каяття слід відрізняти від визнання провини з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРДР (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після її внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді.

Висновок суду узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних факторів, які б свідчили про справжність та щирість каяття з боку обвинуваченого, при цьому саме по собі визнання провини не є пом`якшуючою покарання обставиною, а отже судом не встановлено пом`якшуючих покарання обставин, згідно ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вказаного вище, висновку досудової доповіді з органу пробації, та тієї обставини, що ОСОБА_3 був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 15.07.2022 року та вчинив новий корисний злочин 09.04.2023 року, що вказує на те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути обране лише у виді позбавлення волі. Суд не знаходить підстав для призначення мінімального покарання за частиною 4 ст. 186 КК України, оскільки відсутні пом`якшуючі покарання обставини.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 75 КК України для призначення покарання обвинуваченому з випробувальним терміном та призначенням покарання з застосуванням ст. ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу затримання, а саме з 10 квітня 2023 року.

Речові докази:

- ДВД диск з відеофіксацією подій - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- банківська картка «ОТП Банк» на ім`я потерпілої, банківська картка «Укрсиббанк» на ім`я потерпілої, картка робітника ТОВ «Криворіжхліб» на ім`я потерпілої, гаманцевий оберіг у вигляді металевої «Лопатки», пластикова іконка, пластикова картка «Ева», пластикова картка «Море пива», пластикова картка «Економ клас», що передані на відповідне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити в розпорядженні власника.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1