печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001939,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001939 від 05.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361 КК України.

На теперішній час досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб з використанням шкідливого програмного забезпечення здійснює несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих систем), з метою заволодіння персональними даними громадян України, США та Європи для подальшого викрадення коштів та віртуальних активів.

Відповідно до рапорту, який надійшов з Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України за вих.№30/5/1-3330 від 14.03.2024 встановлено, що на виконання доручення, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001939 від 05.12.2023, внесеному до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361 КК України, отримано інформацію стосовно осіб, які під час дії військового стану, шляхом здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки заволодівають чужим майном у великих розмірах, а також здійснюють несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно- комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж під час дії воєнного стану.

Так, за результатами проведеного комплексу заходів, встановлено групу осіб з числа громадян України, представників хакерського середовища, які займаються кардерською діяльністю та здійснюють викрадення грошових коштів з банківських рахунків фізичних та юридичних осіб. Зокрема, використовуючи т.зв. «стилер» (ШПЗ), що призначений для отримання унікальних лог-файлів з інформацією, яку у подальшому використовують для несанкціонованого доступу до особистих банківських акаунтів фізичних та юридичних осіб.

Встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетні наступні громадяни України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , використовує номер мобільного телефону НОМЕР_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ). За наявною інформацією, громадянин України ОСОБА_4 , здійснює т.зв. «вбив логів» та отримує несанкціонований доступ до банківських акаунтів.

Таким чином, в діях ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином за який законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином за який законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

В період часу з 07:06 по 11:38 годин 28.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , справа №757/12379/24-к від 19.03.2024, у відповідності до ст. ст. 223, 233, 234, 236 КПК України слідчим слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 було проведено обшук квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знарядь кримінального правопорушення, речей, предметів, оригіналів та копій документів, які містять в собі відомості, що мають значення для досудового розслідування.

В результаті проведення вищезазначеного обшуку було виявлено та вилучено окрім іншого криптогаманець марки «Ledger Nano».

28.03.2024 старшим слідчим 1-го відділу (розслідування злочинів, скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 прийнято постанову про прилучення речей, в тому числі і криптогаманця марки «Ledger Nano», вилучених в результаті проведення обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речей в якості речових доказів.

В ході допиту в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що за півтори роки своєї злочинної діяльності, останній отримав приблизно 20 000 доларів США, які він перераховував та зберігав на власних криптогаманцях.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

До суду прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просить задовольнити вимоги визнасчені у клопотанні.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 подав до суду заперечення, відповідно до яких просить вімовити в задоволенні клопотання, вказує на його необґрунтованості та безпідставності, вказує на невідповідності криптогаманця речовим доказам.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого 1-го відділу (розслідування злочинів, скоєнних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 від 28.03.2024 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представниками власника майна не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001939 - задовольнити.

Накласти арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами) на тимчасово вилучене майно в ході проведення 28.03.2024 обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , а саме на криптогаманець марки «Ledger Nano».

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1