КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження), строком на 60 днів, тобто до 23.06.2024 включно.

Цією ж ухвалою покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); цілодобово не залишати місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора, або суду (в залежності від стадії кримінального _____________________________________________________________________________

Справа № 755/2750/24 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3618/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

провадження), крім випадків необхідності явки для проведення слідчих та процесуальних дій, необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття та бомбосховищ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (в залежності від стадії кримінального провадження); утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Підозрюваного ОСОБА_7 звільнено з-під варти в залі суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

16.05.2024 від прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він вказував на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Також прокурор зазначав про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження.

ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може знищити решту заборонених до обігу речовин, документацію та речі, які на цей час не виявлені та не вилучені органом досудового розслідування. При цьому під час огляду 25.04.2024 встановлено обставини видалення всіх відомостей з підконтрольного учасникам веб-ресурсу, на якому здійснював діяльність інтернет-магазин.

Прокурор вважав, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також незаконно впливати на експертів, оскільки станом на день подання апеляційної скарги триває виконання судових експертиз по решті вилучених у провадженні речовин.

Крім того, ОСОБА_7 може перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, а саме шляхом неявки до слідчого для проведення необхідних слідчих, процесуальних дій з метою затягування своїми умисними діями розумних строків їх проведення, а також може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність, оскільки не має стабільного джерела прибутку та обізнаний про шляхи контрабанди речовин із-за кордону.

Таким чином, менш суворі запобіжні заходи будуть не достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та запобігання зазначеним ризикам.

На переконання прокурора, підозрюваному ОСОБА_7 слід визначити розмір застави у межах 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є еквівалентним розміром замовленої партії товару (контрабанди), серед якого знаходилися заборонені до вільного обігу речовини, які перемістили через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю.

Слідчим суддею не враховано обсяги вилучених заборонених до обігу речовин, а також те, що на теперішній час органом досудового розслідування проводяться слідчі дії спрямовані на встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема можливих співучасників скоєного злочину та інших можливих місць зберігання заборонених речовин.

23.05.2024 від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшла апеляційна скарга, в якій захисник просила поновити строк на апеляційне оскарження, змінити оскаржувану ухвалу та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження, захисник вказувала на те, що розгляд клопотання слідчого відбувся без її участі, а копію оскаржуваної ухвали нею отримано лише 20.05.2024.

У апеляційній скарзі захисник зазначала на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Слідчим суддею не враховано те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває понад 4 місяці, а також те, що певний об`єм слідчих дій вже виконаний у повному обсязі, письмові та речові докази вже зібрані стороною обвинувачення, свідки допитані, що само по собі робить неможливим будь-які намагання перешкоджання ОСОБА_7 встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею не були належним чином досліджені дані щодо особи підозрюваного, його майнового та сімейного стану.

Прокурором в судовому засіданні не доведено існування жодного з ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

Ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання у Київській області, де проживає зі своєю цивільною дружиною, характеризується виключно позитивно, неодноразово відзначений подяками та грамотами за допомогу Збройним силам України, одружений, має на утриманні бабусю, 1939 року народження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями сторони обвинувачення, вислухавши думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту з наведених у ній підстав, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що подані прокурором та захисником апеляційні скарги з доповненнями задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого розглянуто 26.04.2024 за участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 , та цього ж дня оголошено вступну та резолютивну частини ухвали слідчого судді.

Повний текст ухвали оголошено 30.04.2024 за відсутності учасників судового провадження, та відомості про направлення копії ухвали слідчого судді учасникам у матеріалах справи відсутні.

Як зазначено у апеляційній скарзі, копію повного тесту отримано захисником ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 20.05.2024, тоді як подано апеляційну скаргу 23.05.2024, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, за процесуального керівництва Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000305 від 25.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305 КК України.

Згідно даних протоколу затримання від 24.04.2024, цього ж дня о 20 год. 20 хв. затримано ОСОБА_7 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

25.04.2024 о 18 год. 30 хв. у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за 2 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, у великих розмірах, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за 2 ст. 307 КК України; у контрабанді особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за 2 ст. 305 КК України; у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, у великих розмірах, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за 2 ст. 307 КК України.

26.04.2024 слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , із визначенням застави у межах 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження), строком на 60 днів, тобто до 23.06.2024 включно.

Цією ж ухвалою покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); цілодобово не залишати місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора, або суду (в залежності від стадії кримінального провадження), крім випадків необхідності явки для проведення слідчих та процесуальних дій, необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття та бомбосховищ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (в залежності від стадії кримінального провадження); утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Підозрюваного ОСОБА_7 звільнено з-під варти в залі суду.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

Разом з тим, колегія суддів не убачає підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді особистого зобов`язання, про який порушено питання в апеляційній скарзі сторони захисту, оскільки, на переконання колегії суддів, більш м`який запобіжний захід ніж цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім стримуючим засобом, та не здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі з доповненнями стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

При цьому, апеляційна скарга прокурора з доповненнями не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного.

При цьому, посилання захисника на відомості, які характеризують особу підозрюваного, зокрема про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання у Київській області, де проживає зі своєю дружиною, характеризується виключно позитивно, неодноразово відзначений подяками та грамотами за допомогу Збройним силам України, має на утриманні бабусю 1939 року народження, були враховані слідчим суддею у сукупності із процесуальною поведінкою підозрюваного, унаслідок чого слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, - у виді цілодобового домашнього арешту.

Інші доводи апеляційних скарг з доповненнями прокурора та захисника підозрюваного висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційних скарг.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3