Справа № 638/5871/24
Провадження №1-кп/638/1410/24

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000139 від 13.01.2024з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у смт. Кулиничі, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, який зареєстрований та мешкає адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 19.01.1987 вироком Ленінського райсуду м. Харкова за ст.ст. 118 ч. 2, 141 ч. 3, 42 КК України (в редакції Закону від 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 06.08.1992 вироком Київського райсуду м. Харкова за ст. 141 ч. 2 КК України (в редакції Закону від 1960 року) до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 23.09.1998 вироком Харківського райсуду Харківської області за ст.ст. 142 ч. 1, 196-1 ч. 2, 42 КК України (в редакції Закону від 1960 року) до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 05.09.2003 вироком Орджонікідзевського райсуду м. Харкова за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 21.01.2010 вироком Орджонікідзевського райсуду м. Харкова за ст.ст. 15 ч. 2 - 185 ч. 3 КК України до 1 року обмеження волі;

- 20.06.2011 вироком Орджонікідзевського райсуду м. Харкова за ст.ст. 15 ч. 2 - 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням приписів ст.ст. 75, 76 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку - 3 роки та покладенням відповідних обов`язків;

- 24.04.2013 вироком Московського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 3, 190 ч. 2, 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 04.07.2014 вироком Харківського райсуду Харківської області за ст.ст. 185 ч. 2, 263 ч. 1, 289 ч. 2, 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 06.03.2015 вироком Ленінського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 місяців арешту;

- 25.05.2015 вироком Московського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 01.06.2018 вироком Червонозаводського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 3 місяців арешту;

- 12.09.2019 вироком Червонозаводського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 21.02.2022 вироком Московського райсуду м. Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; звільненого з місць позбавлення волі 21.09.2023 по відбуттю строку призначеного покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, в тому числі за вчинення умисних, корисних злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах:

12 січня 2024 року, близько 11:00 години підсудний ОСОБА_3 перебуваючи на 12 поверсі будинку АДРЕСА_2 , звернув увагу на належний потерпілої ОСОБА_5 дитячий біговел торгівельної марки «BRN В-2 Air wheels»вартістю 1500 гривен, який остання зберігала в коридорі за місцем мешкання, біля квартири АДРЕСА_3 , на таємне викрадення якого у підсудного ОСОБА_3 виник злочинний умисел.

Після чого, підсудний ОСОБА_3 , будучи обізнаним про дію Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було продовжено Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 години 16.11.2023 строком на 90 діб, та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», діючи умисно, повторно, у період воєнного стану поширеного на території України,із корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна - належного потерпілій ОСОБА_5 дитячого біговелу ТМ «BRN В-2 Air wheels», до якого він мав вільний доступ, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_5 дитячий біговел ТМ «BRN В-2 Air wheels», та з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду у вказаній сумі.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_3 показав, що дійсно, при вищевказаних обставинах, викладених в обвинувальному акті, 12.01.2024, близько 11:30 години він по своїм справам зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 та ліфтом піднявся на 12 поверх будинку. Біля одної з квартир він звернув увагу на біговел ТМ «BRN В-2 Air wheels», який перебував у вільному доступі та який він вирішив вкрасти. Після чого, скориставшись відсутністю сторонніх осіб він викрав вказаний біговел та зник з місця вчинення злочину. Викрадене майно реалізував. Заподіяну потерпілій шкоду не відшкодував. Злочин вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, внаслідок воєнного стану у країні, про введення якого на момент вчинення злочину був обізнаний. У вчиненні вказаного злочину свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному, шкодує про те, що так трапилось.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив : таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, при цьому наявні судимості не зняті та не погашені у встановлено законом порядку, після звільнення з місць позбавлення волі, за спливом незначного часу вчинив зазначений злочин, не працює, на диспансерному обліку в МПНД не перебуває, перебуває на диспансерному обліку в ОНД у зв`язку з синдромом залежності від алкоголю.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вказані обставини скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення-тяжкого злочину, а також дані, які характеризують його особу, наявність судимостей, у тому числі і за вчинення аналогічних злочинів, свідчать про аморальну та антисоціальну поведінку підсудного ОСОБА_3 , зухвале ігнорування ним правопорядку, нехтування загально прийнятних норм поведінки в суспільстві, не бажання стати на шлях виправлення та перевиховання, після відбуття кримінального покарання за попередніми вироками суду та наявність стійкого бажання у подальшому вчиняти кримінальні правопорушення, а тому на переконання суду, його протиправні дії становлять підвищену суспільну небезпеку, що свідчить про наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, продовження злочинної поведінки та не досягнення визначеної приписами КК України мети кримінального покарання в разі застосування щодо нього приписів ст.ст. 75, 76 КК України, також враховуючи відсутність підстав для застосування приписів ст. 69 КК України.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_3 , обставин за яких було вчинено вказане кримінальне правопорушення-тяжкий злочин, наявність обставини, яка пом`якшує покарання підсудного-щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання підсудного,суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання у межах санкції ст. 185 ч. 4 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк, так як підсудний ОСОБА_3 потребує застосування найбільш суворого заходу державного примусу.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 , на час судового провадження по зазначеному кримінальному провадженню, не обирався.

Строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_3 рахувати з 07 червня 2024 року.

Цивільний позов по кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 не заявлений.

При проведенні судово-товарознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи - Національний науковий центр «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» були витрачені кошти в сумі 2271 гривни 84 копійки, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази : оптичний DVD-R диск з відео фіксацією з камер спостереження, розташованих у будинку АДРЕСА_2 , - підлягають зберіганню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 5 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 07 червня 2024 року.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 , на час судового провадження по зазначеному кримінальному провадженню, не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2271 гривни 84 копійки.

Речові докази : оптичний DVD-R диск з відео фіксацією з камер спостереження, розташованих у будинку АДРЕСА_2 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1