Справа № 539/1155/24
Провадження № 1-кп/539/173/2024
ВИРОК
іменем України
09 квітня 2024 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луганськ, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався. У відповідності до Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 його дію продовжено до 14 травня 2024 року.
24.02.2024 в умовах воєнного стану приблизно о 14 годині ОСОБА_5 , з метою викрадення чужого майна, прийшов до нежилого господарства ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Переконавшись, що власника вдома немає та що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, діючи з прямим умислом, через отвір у вікні, проник до гаражу ОСОБА_6 , звідки таємно викрав бувший у використанні велосипед марки «Україна», вартістю згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-24/4181 -ТВ від 11.03.2024 - 950,00 грн.
Після вчинення крадіжки, ОСОБА_5 разом із викраденим майном залишив нежиле господарство ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 950,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
22 березня 2024 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, відповідно до якої ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Під час укладення угоди між прокурором та підозрюваним узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав добровільну згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Потерпілим ОСОБА_6 надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Тому, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання, визначене в межах, встановлених санкцією ч.4 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України.
Запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання не вбачається.
Судові витрати, пов`язані із залученням експерта слід стягнути з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 369 - 371, 373 376, 471, 473, 475 , 615 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 коп. за проведення товарознавчої експертизи.
Речовий доказ: велосипед марки «Україна», який передано на зберігання в кімнату речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути потерпілому ОСОБА_8 , як йому належний.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області, в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1