Справа № 946/3635/24
Провадження № 1-кс/946/1181/24
УХВАЛА

07 травня 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2024 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_2 від 01 травня 2024 року, якою вона просить: зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області відкрити кримінальне провадження за фактами вчинення ОСОБА_3 та іншими особами з числа членів злочинної організації ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших вказаних у цій заяві осіб - злочинів, передбачених ч.5 ст.111-1 КК України та інших злочинів проти національної безпеки України; зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР за фактами вчинення ОСОБА_3 та іншими особами з числа членів злочинної організації ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших вказаних у цій заяв осіб - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України та інших злочинів проти національної безпеки України; зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надати їй копію витягу з ЄРДР за її заявою.

02 травня 2024 року дана скарга в порядку ст.35 КПК України розподілена і передана до розгляду слідчому судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 від 02 травня 2024 року прийнято самовідвід слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 та справу направлено до канцелярії суду з кримінальних справ Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для визначення іншого слідчого судді відповідно до вимог ст.35 КПК України.

06.05.2024 року дана скарга в порядку ст.35 КПК України розподілена і передана до розгляду слідчому судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області - ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Так, в скарзі ОСОБА_2 просить зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області відкрити кримінальне провадження за фактами вчинення ОСОБА_3 та іншими особами з числа членів злочинної організації ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших вказаних у цій заяві осіб - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України та інших злочинів проти національної безпеки України; зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР за фактами вчинення ОСОБА_3 та іншими особами з числа членів злочинної організації ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших вказаних у цій заяв осіб - злочинів, передбачених ч.5 ст.111-1 КК України та інших злочинів проти національної безпеки України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначила, що рішенням Вищої ради правосуддя № 388/1дп/15-19 від 08.02.2019 суддя Оружного адміністративного суду міста Севастополя ОСОБА_3 була звільнена з посади судді на підставі відповідного подання Служби безпеки України. Будучи максимально втягнутою до діяльності на шкоду національним інтересам та обороноздатності України, суддя ОСОБА_11 вступила у злочинну змову зі спецслужбами держави-агресора, формально посідаючи посаду «помічника» «судді» ОСОБА_12 , який, в свою чергу, є кадровим офіцером спецслужб держави-агресора з усталеними зв`язками у російських силових структурах, якого свого часу окупанти відкомандирували до АР Крим для насадження російської окупаційної влади в АР Крим (Україна) та в Одеській області. Російський «суддя» ОСОБА_12 наразі перебуває у санкційних списках Президента України та Ради національної безпеки та оборони України як особа, яка становить небезпеку Україні Своєї співпраці з окупаційною владою екс-суддя ОСОБА_3 навіть не приховувала, відкрито дотримуючись сепаратистських поглядів та прилюдно й відкрито називаючи Україну «іноземною державою». В свою чергу, російський суддя ОСОБА_12 за вказівкою керівництва держави-агресора взяв участь у конкурсі на посаду окупаційного «Запорізького обласного суду». Відповідно, висування кандидатури оперуповноваженого ОСОБА_12 на посаду «головного» «судді» окупованої української області, і призначення його на «посаду» здійснювалося особисто російським диктатором («президентом») за особистим наказом. Оперуповноважений поліції ОСОБА_13 , маючи підтримку безспоредньо з боку диктатора ОСОБА_14 , прилюдно задекларував у ЗМІ, що, хоча він і отримав наказ взяти участь у конкурсі на окупованій українській території, йому потрібно саме за власними ідеологічними міркуваннями докласти зусиль для насадження окупаційної влади на українських землях (зокрема, в Одеській області). За дорученням ОСОБА_13 та інших кураторів з числа найвищих посадових осіб Росії (держави-агресора) екс-суддя ОСОБА_11 вступила у злочинну змову з членами злочинної організації ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - суддями ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та іншими суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. Як наслідок, судді ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та інші судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області отримали від російської влади завдання всіляко гальмувати кримінальні справи проти сепаратистів та колаборантів, що слухалися суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. Крім того, судді ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та інші судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області отримали завдання навіть у випадку притягнення до відповідальності сепаратистів та колаборантів забезпечувати винесення найбільш м`яких вироків вказаним особам, що було неодноразово реалізовано зазначеними суддями упродовж 2014 - 2024 рр.). Крім того, судді ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та інші судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області отримали завдання забезпечувати безперешкодне потрапляння в Україну російських агентів та диверсантів через острів Кислицький з використанням так званого «порому «Кислицький»» на підроблених документах, виготовлених злочинною організацією ОСОБА_5 ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_6 . Відповідно ОСОБА_3 та її спільниками було вчинено злочини проти національної безпеки України, де такі злочини було спрямовано, у тому числі, на захоплення судової влади агентами та резидентами російських спецслужб в Україні за прямого сприяння членів злочинної організації ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ін.). Крім того, ОСОБА_3 та її спільниками з числа членів злочинної організації ОСОБА_5 ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 було вчинено злочини проти національної безпеки України, де такі злочини було спрямовано, у тому числі, на безперешкодне потрапляння в Україну російських агентів та диверсантів через острів Кислицький з використанням так званого «порому «Кислицький»» на підроблених документах, заздалегідь виготовлених злочинною організацією ОСОБА_5 ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_6 . До реалізації злочинних намірів було залучено зрадників ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та інших сепаратистів та колаборантів з числа працівників правоохоронних органів та Державної прикордонної служби України, які, починаючи з листопада 2017 року забезпечують безперешкодне потрапляння в Україну російських агентів та диверсантів через острів Кислицький з використанням так званого «порому «Кислицький». При цьому ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та інші судді Одеської області, ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та інші слідчі поліції, прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 та інші прокурори, ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та інші офіцери ДПСУ отримали від російських кураторів завдання максимально заперечувати факт підроблення документів на ім`я ОСОБА_6 на так званий пором «Кислицький»» (у тому числі підроблення так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 на так званий «пором «Кислицький»»).

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язанні заявити самовідвід.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Також слідчий суддя звертає увагу на положення ч.5 ст.9 КПК, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п.1 ст.6 Конвенції.

Як встановлено слідчим суддею, одним із обґрунтувань скарги від 02 травня 2024 року являється той факт, що, нібито, суддя Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1 являється членом злочинної організації ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 і ОСОБА_7 , вчинив злочин проти національної безпеки України і з цих підстав ОСОБА_2 просить внести відомості до ЄРДР.

Тобто, у вимогах скарги частково йдеться мова і про вчинення певних дій в інтересах слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Таким чином, та обставина, що скарга знаходиться на розгляді у слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 та вимоги скарги частково стосуються і слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , може за об`єктивним критерієм викликати недовіру не тільки у ОСОБА_2 , а й у стороннього спостерігача, а тому зазначена практика Європейського суду з прав людини має бути застосована у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та з метою недопущення сумніву, щодо об`єктивного та неупередженого розгляду вищевказаної скарги, суддя дійшов висновку про те, що під час розгляду даного клопотання слідчим суддею ОСОБА_1 у сторонніх спостерігачів та учасників кримінального провадження є об`єктивно обґрунтовані підстави вважати, що зазначені обставини можуть позначитися на безсторонності слідчого судді ОСОБА_1 , вказане є об`єктивним критерієм недотримання безсторонності суду, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовно підриває довіру, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Таким чином, є доцільним задовольнити заявлений самовідвід слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.35, 75-82 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву від 07 травня 2024 року слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 про самовідвід - задовольнити.

Прийняти самовідвід слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Справу № 946/3635/24 (провадження № 1-кс/946/1181/24) за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та зобов`язання вчинити певні дії, направити до канцелярії суду з кримінальних справ Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для визначення іншого слідчого судді відповідно до вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1