Справа 688/5188/23
№ 1-в/688/7/24
Ухвала

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Шепетівська виправна колонія № 98» ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Шепетівська виправна колонія (№98)» в залі судових засідань в м. Шепетівці клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красилова Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,

встановив:

Короткий зміст та обгрунтування клопотання.

26.12.2023 засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити його питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Своє клопотання обґрунтував тим, що відбув необхідну частину покарання для застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та для умовно дострокового звільнення від покарання. Зазначає, що він не бандит, виконує добросовісно всі покладені на нього обов`язки і правила внутрішнього розпорядку, незаконно перебуває за гратами за чужі гріхи.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснив, що він незаконно відбуває покарання, оскільки злочину не вчиняв, вважає, що потерпілий таким чином намагався протиправно отримати від нього відшкодування моральної шкоди. Він працював тренером-педагогом, навчав дітей, вважає, що за той час, що відбуває покарання міг виховати снайперів, однак без будь-яких підстав відбуває покарання. Просив врахувати, що він потребує стоматологічного протезування, у зв`язку з чим перебуває на відповідній черзі, як батько загиблого військовослужбовця, та звільнити його від відбування покарання. Своєї вини не визнає, вважає, що справу відносно нього сфабриковано, її матеріали надіслано до Вищої Ради правосуддя. Вважає, що установа не вірно віднесла злочин, за який його засуджено до тяжких злочинів, оскільки йому призначили покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, що відповідно до ст. 12 КК України свідчить поро те, що він вчинив не тяжкий злочин.

Його захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання засудженого, просив звільнити останнього від подальшого відбування покарання.

Доводи установи відбування покарання та позиція прокурора

Представник Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, а тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким. Пояснив, що згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого, складеного відповідно до Методики визначення ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , останній набрав лише 53 бали. Згідно даної методики необхідно набрати більше 65 балів для складання висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання засудженого, оскільки надані представником ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» матеріали не свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

27.12.2023 суд постановив ухвалу про призначення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, якою призначив розгляд заяви засудженого на 22.01.2024, витребував у ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» копію вироку на засудженого ОСОБА_6 , іншу інформацію, що має значення для розгляду справи та містить докази про наявність підстав для застосування до засудженого умовно- дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

16.01.2024 до суду надійшла довідка ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» про те, що станом на 15.01.2024 ОСОБА_6 не підлягає умовно-достроковому звільненню, оскільки не відбув 2/3 строку покарання, копія вироку на засудженого від 23.11.2020, копія ухвали Хмельницького апеляційного суду від 06.04.2021, копія розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

22.01.2024 суд постановив ухвалу про призначення засудженому ОСОБА_6 захисника через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області, зобов`язав начальника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» надати суду інформацію, що має значення для розгляду клопотання та містить докази про наявність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі та висловити позицію адміністрації установи щодо вирішення клопотання засудженого ОСОБА_6 , відклав розгляд справи на 01.02.2024.

01.02.2024 до суду надійшли письмові матеріали Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» на засудженого ОСОБА_6 .

Розгляд справи відкладено на 20.02.2024 за клопотанням засудженого ОСОБА_6 для забезпечення його права на конфіденційне спілкування із захисником.

01.02.2024 до суду надійшла письмова заява засудженого ОСОБА_6 із зауваженнями на ухвалу суду від 22.01.2024.

20.02.2024 у справі оголошено перерву до 22.02.2024, витребувано у ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» матеріали на засудженого ОСОБА_6 за результатами проходження ним тестів у психолога установи, які засуджений просив врахувати при вирішенні його клопотання.

Виклад встановлених судом обставин.

Станом на час звернення до суду засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98) за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.11.2020.

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, строк відбуття покарання визначено рахувати з 23.11.2020, зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.06.2019 по 22.08.2019 включно. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 7492,83 грн матеріальної шкоди та 50000 грн моральної школи, завданої злочином.

Згідно ухвали Хмельницького апеляційного суду від 06.04.2021 вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.11.2020 щодо ОСОБА_6 залишено без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок набрав законної сили 06.04.2021.

Санкцією ч.1 ст. 121 КК України передбачено, що умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 5. ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Отже ОСОБА_6 засуджений за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Згідно довідки установи станом на 31.01.2024 невідбута частина покарання ОСОБА_6 становить 1 рік 7 місяців 23 дні.

Відтак, настав строк, передбачений ч. 2 ст. 81 та ч.2 ст. 82 КК України, що дає право застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (2/3 строку покарання) та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ( строку покарання).

Висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , підготовленого відповідно до Методики визначення ступеня виправлення засудженого встановлено, що станом на час складання висновку засуджений відбув необхідну частину покарання, що дає право на застосування пільги, має заборгованість за виконавчим документом у сумі 64257,61 грн. Згідно даного висновку засуджений ОСОБА_6 вважає, що з ним вчинили не справедливо та звинувачує інших осіб у скоєному ним кримінальному правопорушенні. Засуджений не підтримує стосунки із прокримінально налаштованими друзями та знайомими як в установі так і на волі; за час відбування покарання допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому порядку, заохочення відсутні; на виробництві установи не працевлаштований, приймає участь у виконанні робіт по благоустрою; зв`язки з рідними стабільні та доброзичливі, усвідомлює вплив вживання алкоголю на життя і здоров`я, проте можлива зміна поведінки під впливом оточення; має позитивні плани на майбутнє, проте не знає яким чином втілити їх у життя. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є низьким. Засуджений дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи; виконує законні вимоги адміністрації установи; має адекватну самооцінку; задовільну нервово-психічну стійкість; здатний пристосовуватися до нових умов. За результатами оцінки ступеня виправлення засудженого, яку здійснили представники адміністрації колонії на підставі матеріалів особової справи встановлено, що ступінь виправлення засудженого ОСОБА_6 становить 53 бали, в т.ч. 18 балів за психологічним критерієм.

Згідно висновку спостережної комісії, затвердженого начальником ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання; або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст.ст. 81,82 КК України) менше 64 бали.

Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_6 , затвердженої начальником ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» 31.01.2024, засуджений не підлягав застосуванню ст. 101 КВК України, а саме переведенню до дільниці соціальної реабілітації, у зв`язку з тим, що є особою пенсійного віку; не підлягав заміні не відбутої частини покарання більш м`яким за формальними ознаками, у зв`язку з тим, що є особою пенсійного віку; 31.01.2024 ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, а саме умовно-достроковому звільненні від покарання, як особі, що не довела своє виправлення. Засуджений ОСОБА_6 залучається до виконання робіт з благоустрою місць позбавлення волі відповідно до ст. 118 КПК України, при цьому потребує постійного контролю з боку представників адміністрації за виконанням покладених на нього завдань. Засуджений матеріально не залежав від сім`ї та друзів, вміє раціонально використовувати власні кошти; присутні прояви неадекватної поведінки, різкий, не завжди контролює власні емоції, має підвищений рівень агресії, адекватну самооцінку. Зі слів засудженого мав проблеми щодо вживання алкоголю до засудження; має обмежене коло спілкування. Засуджений не визнає власну вину, не бере відповідальність за вчинені дії на себе, не усвідомлює наслідки вчиненого ним правопорушення; дотримується визначених норм порядку відбування покарання, розпорядку дня установи; не завжди підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, мають місце конфліктні ситуації із ними; не завжди доброзичливо ставиться до представників адміністрації, може вести себе нетактовно у спілкуванні із ними. Мав дисциплінарне стягнення у виді догани за встановлення міжкамерного зв`язку, стягнення погашене у встановленому порядку; заохочення відсутні. Засуджений стверджує, що має позитивні плани на майбутнє, але участі у виконанні заходів індивідуальної програми соціально-виховної роботи не приймає, участі у програмах диференційованого виховного впливу засуджених не приймає. Намагається дотримуватись вимог санітарії, має не завжди охайний вигляд, не завжди утримує у чистоті власне спальне місце, при ліжкову тумбочку та комірку для зберігання продуктів харчування, потребує постійного контролю з боку представників адміністрації установи. Бережливо ставиться до майна установи. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній. В індивідуальній програмі соціально-виховної роботи із засудженим заходи не виконані у зв`язку із відсутністю мотивації засудженого. Виявлена необхідність у здійсненні впливу на криміногенну потребу «Ставлення до правопорушення».

Згідно виписки із медичної карти ОСОБА_6 , заведеної 26.11.2020, по прибуттю до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» оглянутий черговим медичним працівником, встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба, П стадія, П ступінь серцево-судинний ризик 2. За період перебування в установі звертався за медичною допомогою, в анамнезі гіпертонічні кризи. 03.03.2021 проведено УЗД обстеження органів черевної порожнини. Висновок: дифузні зміни паренхіми печінки, жировий гепатоз, хронічний холецистит, кіста печінки. 08.04.2021 консультований лікарем стоматологом. Потребує протезування в плановому порядку.

Матеріали психологічних тестів, проведених психологом установи враховані у розділі УІ висновку щодо ступеня виправлення засудженого.

Застосовані норми права та висновки суду

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання.

Відповідно до ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Суд зауважує, що виконання призначеного судом покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому в його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, є не обов`язком, а правом і такі пільги до засудженого можуть бути застосовані за певних умов.

Передумовами умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є фактичне відбуття засудженим частини покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є доведення засудженим сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених обов`язків; прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків; виробничих завдань та дорученої роботи.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінці, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах, не пов`язаних з позбавленням волі. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну. У п.17 ППВСУ від 26.04.2002 зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час розгляду справ даної категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного клопотання. Зокрема, слід ретельно досліджувати з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення тяжкого злочину у виді позбавлення волі строком на 5 років. Станом на час розгляду його клопотання настав строк, передбачений ч. 2 ст. 81 та ч.2 ст. 82 КК України, що дає право застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (2/3 строку покарання) та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ( строку покарання).

З матеріалів наданих ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» слідує, що засуджений вину у скоєному злочині не визнає, звинувачує інших у скоєному ним кримінальному правопорушенні, має заборгованість по відшкодуванню потерпілому завданої злочином шкоди, за час відбування покарання заохочень не має. Засуджений ОСОБА_6 стверджує, що має позитивні плани на майбутнє, разом з тим, не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу, також не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених. Згідно характеристики засуджений проявляє неадекватну поведінку, не завжди контролює власні емоції, має підвищений рівень агресії, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, однак потребує постійного контролю з боку представників адміністрації за виконанням покладених на нього завдань.

Суд зауважує, що потреба у контролі за засудженим ОСОБА_6 під час виконання робіт по благоустрою, ухилення від виконання дорученої роботи, звинувачення інших осіб в скоєному ним злочині, відсутність діяльності, яка свідчить про прагнення спокутувати свою вину за вчинений злочин, агресивна поведінка, недоброзичливі стосунки з іншими засудженими, свідчить про неприпустимість умовно дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки цим не буде досягнуто, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України мети покарання виправлення засудженого.

В судовому засіданні ОСОБА_6 заперечив свою причетність до вчинення злочину, вважає, що відбуває покарання безпідставно, саме тому підлягає звільненню, і не має обов`язку виправлятися. Така позиція засудженого не може свідчити, що засуджений довів своє виправлення, що є обов`язковою умовою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні 22.02.2024 засуджений зауважив, що з його пенсії безпідставно відраховують кошти на комунальні послуги установи, натомість ці кошти можна було б спрямувати на погашення боргу за цивільним позовом. Разом з тим, після роз`яснення його права звернутись до адміністрації установи із відповідною письмовою заявою про відрахування коштів на погашення цивільного позову, зазначив, що він не має наміру відшкодовувати завдану злочином матеріальну та моральну шкоду, оскільки злочину не вчиняв.

Засуджений ОСОБА_6 не погодився із оцінкою деяких його поведінки по деяких розділах, зазначених у висновку щодо ступеня його виправлення, разом з тим не надав жодних доказів на спростування такої оцінки поведінки і висновків представників адміністрації установи та спостережної комісії, а також на підтвердження власної позиції щодо його виправлення. Результати психологічного тестування, проведеного психологом установи, на врахуванні яких наполягав засуджений, включені до розділу УІ висновку щодо ступеня виправлення засудженого (Психологічна характеристика засудженого) та у сукупності із іншими критеріями оцінки засудженого ОСОБА_6 не свідчать про те, що останній став на шлях виправлення.

Суд зауважує, що діагностовані у засудженого ОСОБА_6 хвороби, які зазначені у виписці з його медичної карти, які засуджений просив врахувати при вирішенні його клопотання, не є підставою для його звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Отже наведені обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 станом на час розгляду його клопотання не довів свого виправлення за час відбування покарання у виді позбавлення волі, а також не став на шлях виправлення, тому підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст. 82 КК України відсутні, тому його клопотання є передчасним.

Разом з тим, суд зауважує що до засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не можуть бути застосовані такі види основного покарання як: громадські роботи (ч.3 ст.56 КК України); виправні роботи (ч.2 ст. 57 КК України); обмеження волі (ч.3 ст. 61 КК України), однак до нього може бути застосоване покарання у виді арешту, що за наявності підстав не виключає в подальшому можливості застосування до засудженого заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 82 КК України, ст.ст.376, 395, 537-539 КПК України суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 27.02.2024.

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК