КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/484/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 6 ст. 193, ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з внесеними доповненнями до них, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.12.2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали в інтересах підозрюваногоОСОБА_8 апеляційні скарги, з внесеними до кожної з них доповненнями.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з внесеними доповненнями до неї, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.12.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого.

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник вказує, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею без належної оцінки доводів сторони захисту, встановлення обставин справи, дослідження та надання правової оцінки клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів, якими обґрунтовувалися доводи такого клопотання.

Вказує, що ОСОБА_8 належним чином не було повідомлено про підозру, останній тривалий час проживає за межами України, востаннє приїздив до України у 2021 році, і того ж року залишив її межі.

Апелянт зазначає, що твердження старшого слідчого про оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук не має жодного підтвердження. Крім того, ОСОБА_8 взагалі не викликався слідчим в порядку, передбаченому для виклику особи, яка проживає за межами України та взагалі не знає про притягнення його до кримінальної відповідальності, за таких обставин його розшук є незаконним.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 вказує, що відомості про належне підтвердження отримання ОСОБА_8 повістки про виклик, як того вимагає закон, відсутні в матеріалах справи. Водночас, маючи інформацію про перебування ОСОБА_8 за кордоном, для належного повідомлення останньому про підозру, органи досудового розслідування мали з`ясувати чи повернувся він на територію України та встановити його місцезнаходження.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з внесеними доповненнями до неї, також просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.12.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого.

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник вказує, що в судовому засіданні прокурором не було доведено обґрунтованість підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, не обґрунтовано причин і необхідність застосування до ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу, а слідчим суддею при визначенні вказаного запобіжного заходу не враховано особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, рівень доходів, наявність утриманців, чим порушено вимоги ст. 181 КПК України.

Зазначає, що матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002222 не містять копію постанови про оголошення державного розшуку підозрюваного ОСОБА_8 , яка була направлена Департаменту карного розшуку Національної поліції України. Також, до клопотання слідчого не долучено даних про внесення відомостей про оголошення особи у розшук до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як це регламентовано пп. 1 п. 2 Розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора.

Крім того вказує, що інкримінована ОСОБА_8 підозра є повністю необґрунтованою та не містить ніяких доказів винуватості останнього.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що слідчий суддя мотивуючи обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 виходить з того, що останній 28.12.2021 року вилетів до м. Відня та на даний час до України не повернувся, тобто на думку слідчого судді ОСОБА_8 таким чином переховується від органу досудового розслідування. Водночас апелянт наголошує, що на той час у ОСОБА_8 в рамках вказаного кримінального провадження був статус потерпілого, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_8 разом з сім`єю, а саме дружиною та трьома малолітніми дітьми з 2016 року, тобто тривалий час - більше семи років не проживає в України, про що органу досудового розслідування відомо.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників, які підтримали подані апеляційні скарги, з внесеними доповненнями до них, і просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002222 від 27.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що ОСОБА_8 , будучи кінцевим бенефіціарним власником компанії LORLEY INVESTMENTS LIMITED, яку відповідно до п. 7 протоколу №10 від 26.06.2013 Загальних Зборів ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «АМСТОР» () (далі - ТОВ «ТБ «АМС`ГОР») призначено Головою Спостережної Ради ТОВ «ТБ «АМСТОР», за попередньою змовою з ОСОБА_11 , який займав посаду виконувача обов`язків директора ТОВ «ТБ «АМСТОР», у період з 07.12.2012 року по 30.12.2014 рік здійснили заволодіння майном вказаного товариства в особливо великому розмірі шляхом зловживання своїм службовим становищем, а саме укладання завідомо збиткових для цієї юридичної особи договорів.

24.10.2023 року було складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191 КК України, яке було направлено останньому у встановленому законом порядку, поштою 23.11.2023 року, про що свідчить реєстр відправлення «Укрпошти».

28.11.2023 року зважаючи на те, що місцезнаходження ОСОБА_8 невідоме, останній перебуває за межами України, тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років за вчинення особливо тяжкого злочину, у якому він підозрюється, - переховується від органів досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 оголошено в розшук, в тому числі міжнародний, про що винесено відповідну постанову.

28.11.2023 року оперативним працівникам ДКП НПУ дорученням ГСУ НПУ № 10416/24/1/2-2020 доручено заведення оперативно-розшукової справи та проведення слідчих (розшукових) дій вказаному у кримінальному провадженні, спрямованих на встановлення місця знаходження і місця проживання підозрюваного ОСОБА_8 та забезпечення його прибуття до Головного слідчого управління НП України для проведення з ним слідчих і процесуальних дій.

Відповідно до витягу з бази даних інформації державної прикордонної служби України від 13.11.2023 року щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 08.11.2017 року по 19.07.2023 рік - підозрюваний ОСОБА_8 28.12.2021 року о 13:11 вилетів с пункту пропуску Бориспіль до міста Відня Республіки Австрія.

20.12.2023 року (клопотання датоване 19.12.2023 року) старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25.12.2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання старшого слідчого та обрано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису судового засідання, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч доводам захисника, правильно встановив, що викладені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Також слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що ОСОБА_8 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, було здійснено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненому злочині, а також з огляду на характер і ступінь суспільної небезпечності самого злочину, у вчиненні якого він підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається старший слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, під час розгляду клопотання слідчий суддя, хоча і правильно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак при цьому належним чином не перевірив, чи здійснено органом досудового розслідування всі необхідні дії, які мають бути виконані після винесення постанови про оголошення підозрюваного ОСОБА_8 у міжнародний розшук.

Між тим, матеріали, які були надані слідчому судді до клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не містять доказів, що постанова про оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук була скерована до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, а головне - до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України для організації внесення інформації щодо міжнародного розшуку підозрюваної до обліків Генерального секретаріату Інтерполу.

Так, хоча чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не містить поняття «міжнародний розшук», однак ще за часів дії КПК України, 1961 року, було розроблено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджену спільним Наказом № 3/1/2/2/2/2 від 09 січня 1997 року МВС України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Держкомкордоном, Державною митною службою України, в якій визначено, що міжнародний розшук здійснюється з використанням каналів та можливостей Інтерполу.

Прокурором під час розгляду апеляційних скарг було долучено відповідь на запит про розшук підозрюваного у кримінальному провадженні, в якому зазначено, що відповідно до листа ДКР НПУ від 20.03.2024 року № 24953-2024 на виконання доручення в порядку ст. ст. 40, 281 КПК України заведено оперативно-розшукову справу № 05.918 від 07.03.2024 року, що спростовує доводи сторони обвинувачення про належне скерування постанови про оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук під час розгляду клопотання старшого слідчого в суді першої інстанції 25.12.2023 року.

Слідчий суддя приймаючи рішення 25.12.2023 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою керувався лише наявністю однієї постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 про оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук, що є недостатнім для встановлення факту оголошення підозрюваного у міжнародний розшук.

Виходячи з того, що слідчому судді не було надано достатніх матеріалів, на підставі яких він міг би оцінити реальність оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук, то його висновок про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 оголошений у міжнародний розшук слід визнати помилковим.

Отже, як встановила колегія суддів, доводи органів досудового розслідування, що станом на час розгляду слідчим суддею клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній був оголошений у міжнародний розшук є непереконливими, а тому у слідчого судді не існувало правових підстав для обрання щодо неї в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з внесеними доповненнями, підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з внесеними доповненнями, - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4