22.04.2024
справа №642/2102/24
провадження №1-кс/642/1295/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання ст. слідчого СВ ВП №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №000636 від 12.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування зазначено, що у провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000636 від 12.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.04.2024 в період часу з 08.00 год. по 18.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , невідома особа, в умовах воєнного стану, скоїла крадіжку інвентарного генератору, садової тачки та металевого сейфу в якому знаходилось майно що належить ОСОБА_4

15.04.2024 у період часу з 15 год. 08 хв. по 15 год. 30 хв., під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , а саме ділянки місцевості, в ході якого, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав співробітникам поліції: шість нагрудних знаків з яких: 1 нагрудний знак з написом «Об?єднані сили», 2 нагрудні знаки з написом «Фантан за активну участь у спортивній роботі», 1 нагрудний знак з написом «За участь у антитерористичній операції», 1 нагрудний знак з написом «Служба безпеки України, 10 років сумлінної служби», 1 нагрудний знак з написом «Учасник бойових дій», які було вилучено та визнано речовим доказом по кримінальному провадженні. Вилучені предмети мають істотне значення для кримінального провадження. Прохав накласти на це майно арешт.

Слідчий подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, вимоги клопотання підтримує.

У судове засідання особа у володінні якої знаходилось майно, не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий довів наявність достатніх підстав та необхідність накладення арешту.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

При цьому, відповідно до ч.ч.4, 6, 9-11 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені речі в ході огляду місця події 15.04.2024 року, в період часу з 15 год. 08 хв. по 15 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: шість нагрудних знаків з яких: 1 нагрудний знак з написом «Об?єднані сили», 2 нагрудні знаки з написом «Фантан за активну участь у спортивній роботі», 1 нагрудний знак з написом «За участь у антитерористичній операції», 1 нагрудний знак з написом «Служба безпеки України, 10 років сумлінної служби», 1 нагрудний знак з написом «Учасник бойових дій».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1