Справа № 405/1433/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження в залі суду в м.Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 25.04.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нова Каховка, Херсонської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за останньою відомою адресою: АДРЕСА_1 , раніше постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 02.04.2012 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі пункту «в» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію у 2011 році» №3680-VI від 08.07.2011, провадження у справі закрито; 15.02.2021 до Новокаховського міського суду Херсонської області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.342 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 вчинив добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території,

за наступних обставин.

Так, 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є російська федерація), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч.4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 російською федерацією.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору російська федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та російською федерацією та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, і територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

При цьому, ст. 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до ст. 71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Водночас, ст. 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, 20 лютого 2014 року вище політичне та військове командування російської федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VІІ констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VІІІ визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації , підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року Президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У зв`язку з викладеним, 24.02.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Так, 24 лютого 2022 року збройними силами російської федерації з тимчасово окупованої території АР Крим були нанесені ракетні удари по військовій частині, що дислокувалась у АДРЕСА_2 . Того ж дня АДРЕСА_2 було окуповано військовими підрозділами російської федерації.

Громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до початку повномасштабної агресії з боку російської федерації був членом громадської організації «Ніхто крім нас» радикального спрямування, а також неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Після тимчасової окупації російськими військами м.Нова Каховка, Херсонської області, ОСОБА_5 за власною ініціативою, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій Херсонській області, а саме в т.зв. «поліції м.Нова Каховка», та надає сприяння військовим формуванням рф у забезпеченні громадського порядку на тимчасово окупованих територіях.

Зокрема, пересуваючись в складі незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, протягом перебування у складі т.зв. «поліції м.Нова Каховка», особисто викрадав активістів з проукраїнською позицією, волонтерів, учасників АТО/ООС, а також незаконно позбавляв їх волі та завдавав їм моральних та фізичних страждань.

24.04.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи в складі незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, разом із іншими представниками окупаційної влади, перебуваючи у м.Нова Каховка, підіймав на флагштоці т.зв. «прапор перемоги».

Крім цього, в середині червня 2022 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в складі незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході перевірки відомостей, що зберігались в пам`яті мобільного терміналу громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після виявлення відеозапису ракетного удару по м.Нова Каховка, прокоментував його наступними словами «Ось і прийшов руський мир». В подальшому, ОСОБА_5 , разом із співробітниками так званої «поліції м.Нова Каховка», із застосуванням спеціальних засобів, наніс тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_6 , погрожуючи подальшою фізичною розправою.

Також, ОСОБА_5 , перебуваючи в складі незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розробив та розповсюдив проект статуту т.зв. ГО «Народное единство» ультраправого радикального спрямування, яка повинна діяти у відповідності із нормотворчими актами псевдоутворень «Херсонська, Донецька та Луганська народні республіки».

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_5 , який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 11 квітня 2023 року постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Водночас, це кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , обґрунтовуючи неможливість ухвалення обвинувального вироку, зазначив, що матеріали судового провадження не містять належних доказів, тобто підтверджень виконання ОСОБА_5 будь-яких повноважень від імені незаконно створеного правоохоронного органу, не зрозуміла його посада та обов`язки.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку рф частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку, а саме:

-показаннями свідка ОСОБА_6 , згідно яких станом на 24.02.2022 проживав в м.Нова Каховка, Херсонської області. ОСОБА_5 особисто не знав, останній сам з пригороду міста, до повномасштабної війни на території України працював дільничним поліції в м.Нова Каховка, Херсонської області, при цьому зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів квартирами людей, у яких відсутні родичі. Одним із таких людей був його знайомий, у якого ОСОБА_5 відібрав квартиру. З початку війни ОСОБА_5 та його товариш ОСОБА_7 перейшли на сторону ворога - рф, про це він дізнався з телеграм-каналів, де виставляли фото та відео на підтвердження переходу. Він працював електриком на підприємстві «Екосервіс». В березні 2022 року він поїхав на виклик до міської ради, куди також зайшли люди в масках та чорній формі, серед яких був ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які почали все крушити в приміщенні, «наводити порядки» та фактично захопили міську раду. У березні 2022 році його зупинили на блокпості на мосту біля ГЕСу в сторону м.Нова Каховки, коли він хотів виїхати до м.Берислав. На блокпості стояли військові російської армії в піксельній формі, які перевіряли документи, у нього забрали паспорт і телефон, у якому містилося відзняте ним відео прильоту снаряду по міській раді м.Нова Каховка, де на дорозі була воронка і він сказав «Ось прийшов руський мир!». Військові на блокпості дістали палку, якою били його по ногам, надягли кайданки, внаслідок чого у нього були забиття. Серед них був і ОСОБА_5 , який спілкувався російською, вихвалявся, що в нього є «криша» і як йому добре. Він почав доказувати, що відео зняте не ним. Поки військові радилися, приїхав автобус з людьми, який відволік від нього увагу і він поїхав. Знає, що ОСОБА_5 набрав до себе в команду молодих хлопців, з якими вривалися в квартири людей, даючи час на виселення, оскільки в м.Нова Каховка прийшла російська влада і українські документи на житло вже не діють, «піджали» під себе кафе, поводили себе як рейдери. Натрапив на фотографію в одному з телеграм-каналів, де ОСОБА_5 разом з хлопцями стояли в обнімку, тримаючи прапор російської федерації. Також вони шукали українських військовослужбовців, оскільки в силу своїх знань отриманих в поліції України, міг володіти інформацію про їх місцеперебування. Яку саме посаду займав в окупаційній владі ОСОБА_5 не знає, однак від нього лунали слова, що «тепер я тут влада». Біля будівлі поліції бачив ОСОБА_5 , куди в підвал привозили людей для знущань і катування;

-показаннями свідка ОСОБА_8 , згідно яких з ОСОБА_5 особистих відносин не мала, зустрічала його, оскільки він працював в поліції в м.Нова Каховка, а вона була працевлаштована в готельному комплексі «ІНФОРМАЦІЯ_2», куди ОСОБА_5 приїздив відпочивати зі співробітниками. При цьому, поводили себе не дуже культурно, вибивали двері, нівечили меблі. Після початку повномасштабної війни, приблизно 23-24 березня 2022 року чула розмову, як до ОСОБА_5 підійшов чоловік у формі та запропонував перейти на сторону представників країни агресора, за що йому будуть платити. Вважає, що він перейшов на сторону російської федерації на посаду поліцейського, бачила його посвідчення. З того моменту ОСОБА_5 почав шукати сім`ї чоловіків, які раніше брали участь в АТО, через що люди ховалися в підвалах та ховали документи. Одного дня, після окупації, до її квартири в м.Нова Каховка прийшло 15 осіб, серед яких були буряти, каридовці та росіяни. Розрізнила їх по формі: зеленій, чорній і камуфляжній. Без відповідних ухвал, обшукали домоволодіння, оскільки її батько був військовослужбовцем АТО. Хотіли знайти документи, які б це підтверджували або відомості, що вона здає інформацію про незаконні формування ЗСУ. Запитували ким є батько. ОСОБА_5 їм допомагав в обшуці, перевіряв її телефон. Всі документи, пов`язані з батьком, вона сховала. Після чого, її повезли у підвал, де також перебувала жінка з дитиною. Жінку вбили, а дитину зґвалтували. Такі дії вчиняли відносно багатьох людей. Під час цих всіх подій був присутній ОСОБА_5 , який також бив людей і її теж, припалював цигарками її тіло;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , згідно яких особисто ОСОБА_5 не знає. Однак у 2018 році, коли вона була депутатом міської ради, їй представили ОСОБА_5 , як активіста ГО «Ніхто крім нас», який опікувався правами людей, хто проходив службу у ВДВ. Разом з ним активістами були ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Також, у 2018 році ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 входили в склад «тітушок». Окрім того, у 2019 році, після отруєння в м.Херсоні та смерті ОСОБА_14 , ЗМІ публікували статті, що начебто ОСОБА_5 був замішаний у цьому вбивстві. Тобто, це особа, яка не сходила зі шпальт газет і інтернат видань. Коли почалася повномасштабна війна, вона залишилася в АДРЕСА_2 , де в одному із телеграм-каналів міста побачила, як ОСОБА_7 був на відео та коментував приліт ракети по центру міста, вказував на те, що снаряд запустили ЗСУ, чим висловлював позицію, що він не на стороні легітимної влади України, а поруч з ним був ОСОБА_5 . Публікації з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з приводу того, що вони перейшли на сторону окупантів, в телеграм-каналах висвітлювалися не один раз. Підтвердила відношення ОСОБА_5 до правоохоронних органів незаконних формувань на території м.Нова Каховка. Також додала, що напередодні 24.02.2022 ОСОБА_5 , а також ОСОБА_7 позиціонували себе, як ті, що на громадських засадах мають намір допомагати міській владі, правоохоронним органам, однак їм відмовили, а їй пояснили, що це не прості хлопці і він них необхідно триматися на відстані;

-актом огляду електронної сторінки від 05.05.2022 та доданим до нього диском, згідно якого оперуповноважений відділу КР УСБУ в Кіровоградській області провів огляд статті «В Новой Каховке поднимают знамёна Победы и впервые за восемь лет готовятся к 9 Мая», яка розміщена у загальнодоступному інформаційному ресурсі мережі Інтернет « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), вхід до якого здійснено за допомогою VPN, а також огляд статті «В предверии 9 Мая в Новой Каховке…» та відеозапису, які розміщені в публічній спільноті «SHOT» Інтернет-месенджеру «Telegram» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), де виявлено текст та відео, які містять факт добровільної участі громадянина України ОСОБА_5 у незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території та в збройний формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (т.1, а.п.97-103);

-протоколом огляду Інтернет-месенджеру від 05.05.2022 та доданим до нього диском, згідно якого оперуповноважений відділу КР УСБУ в Кіровоградській області провів огляд профілю «ОСОБА_11» інтернет-месенджеру «Telegram» (зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_1 ), вхід до якого здійснено з мобільного пристрою «moto g (20)» громадянина України ОСОБА_16 , де виявлено листування, в ході якого невстановлена особа, яка використовує профіль «ОСОБА_13» надіслала фотографію, на якій зображені представники т.зв. «окупаційної поліції м.Нова Каховка», серед яких третя зліва особа за зовнішніми ознаками схожа на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.п.104-109);

-протоколом про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 27.07.2022 та доданим до нього диском, згідно якого оперуповноважений відділу КР УСБУ в Кіровоградській області, на підставі ухвали слідчого судді Кропивницького апеляційного суду від 26.05.2022 №672т/22 про дозвіл на втручання у приватне спілкування, терміном дії від 26.05.2022 до 26.07.2022, провів негласну слідчу (розшукову) дію, - зняття інформації з електронних інформаційних систем , а саме пошуку, виявлення і фіксації відомостей, що містяться в електронній інформаційній системі та її частинах, доступу до електронної інформаційної системи та її частини, отримання таких відомостей без відома її власника, володільця та утримувача з ідентифікаційною ознакою - додаток - месенджер «Telegram» з обліковим записом НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, у листуваннях із абонентом « ОСОБА_17 » (м.т. НОМЕР_3 ) 23.05.2022 о 17:38 год. ОСОБА_5 направив фотокопії проекту статуту т.зв. ГО «Народное единство», в якому містяться із посиланням на т.зв. «законодавчу базу псевдоутворень Херсонська, Донецька та Луганська народні республіки», де, серед іншого: «ідеологічним напрямком є консервативна ультраправа організація. Ключові слова: російські, істинно російські, православні, проросійська, пряма демократія, «якщо повернеться Україна буде погано», «російський солдат», «російський військовий». Ідеологія:

- російськість історії (нарратив історії України);

- соціальна справедливість в економіці (наратив підвищення податків в Україні);

- імперське домінування у зовнішній політиці (наратив включення України до ЄС та НАТО);

- безпека (наратив готовності ЗСУ атакувати Херсонську область).

Прихід росіян означає припинення стрілянини в ДНР, тиску на бізнес, підтримку сім`ї (прямі виплати від 1 дитини та пільгова іпотека), підвищення зарплат (вище за колишні), більш інтегрована екологічна політика.

Українська народність з`явилася 1914 року, до того моменту всі ми були росіянами. Ви самі розмовляєте російською мовою.

З 1991 року Україну трясло від київських режимів, котрі щоразу підтримувалися олігархічними режимами.»

Окрім того, у листуванні із абонентом « ОСОБА_19 » (м.т. відсутній, бойовий т.зв. «днр») наявні листування від 17.04.2022, які вказують на причетність ОСОБА_5 до колабораційної діяльності:

ОСОБА_19 : ты в Новой ? (йдеться про м.Нова Каховка)

ОСОБА_5 : да

ОСОБА_19 : *фотознімок у військовій формі, де на руці мається шеврон із буквою «Z»*

ОСОБА_5 : четко. А ты в Новой ?

ОСОБА_19 : нет но скоро буду

ОСОБА_5 : давай бл* резче. Я тебя жду). Кучу лет. Стечкина привези. Нацисты и стукачи сбушные охотятся на меня и моих друзей.

ОСОБА_19 : *фотознімок пістолета*…

Листування від 25.04.2022:

ОСОБА_5 : *надсилає відео зі статті «В Новой Каховке поднимают знамёна Победы и впервые за восемь лет готовятся к 9 Мая», що яка розміщена у загальнодоступному інформаційному ресурсі мережі Інтернет «LIFE» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 )*

Что скажеш?

ОСОБА_19: Братан, крассавчик. Я пока приехать не могу, мы повязли в боях

ОСОБА_5 : береги себя. Меня теперь ещё больше людей убить хотят.

ОСОБА_19: вы главное не очкуйте, мы рядом если что))… (т.1, а.п.128-178);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.08.2022, згідно якого старшим слідчим-криміналістом СВ УСБУ в Кіровоградській області, в присутності двох понятих, свідку ОСОБА_8 пред`явлено до впізнання 4 фотознімка осіб чоловічої статті, серед яких на фото №2 остання за сукупністю зовнішніх ознак впізнала особу, яка є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.п.210-211), щодо якого у послідуючому надала покази під час судового розгляду;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.08.2022, згідно якого слідчим в ОВС СВ УСБУ в Кіровоградській області, в присутності двох понятих, свідку ОСОБА_6 пред`явлено до впізнання 4 фотознімка осіб чоловічої статті, серед яких на фото №2 останній за сукупністю зовнішніх ознак впізнав особу, яка є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.п.212-213), щодо якого у послідуючому надав покази під час судового розгляду;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.09.2022 та доданим диском, згідно якого старшим слідчим СВ УСБУ в Херсонській області, під відеозапис проведеної слідчої дії, свідку ОСОБА_22 пред`явлено до впізнання 4 фотознімка осіб чоловічої статті, серед яких на фото №3 останній за поглядом, статурою обличчя впізнав особу, яка є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого свідок неодноразово бачив у м.Нова Каховка, в період червня 2022 року по вул.Першотравневій, у кофейні «Річ», коли останній спілкувався з особами, що мали елементи форми військового зразка (т.1, а.п.214-218);

-листом Управління державної міграційної служби у Кіровоградській області за №61/СВ/1851/нт від 15.08.2022, згідно якого за обліками ВІС ДМС України значиться місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нова Каховка, Херсонської області, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , по паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданому 24.01.2001 Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області (т.2, а.п.8).

Оцінюючі зібрані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності, в результаті повного, всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю.

Згідно правової позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові суду від 09 листопада 2021 року (справа №281/128/19, провадження № 51-4536км19), доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

Тому, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Конвенцією Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15 листопада 2000 року зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому відповідно до пункту «а» ст. 2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів або злочинів, визнаних такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі надані показання свідків під час судового розгляду та письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим по пред`явленому звинуваченню, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки громадянин ОСОБА_5 вчинив колабораційну діяльність, тобто добровільно зайняв будучи громадянином України посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, згідно довідок на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, обтяжуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на основи національної безпеки України.

При цьому, мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його до особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані суду відомості щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчинення ним злочину, позицію державного обвинувача та сторони захисту, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 / п`ятнадцять / років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та правоохоронних органах строком на 15 / п`ятнадцять / років, з конфіскацією майна, оскільки обвинувачений представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Призначення максимальної межі покарання, що передбачена санкцією статті у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.370-371, 373-374, 376 КПК України,

постановив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 / п`ятнадцять / років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та правоохоронних органах строком на 15 / п`ятнадцять / років, з конфіскацією майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1