Провадження № 1-кп/734/171/24 Справа № 734/1300/24
В И Р О К

іменем України

25 квітня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000094, відомості про яке 01 березня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очакова Миколаївської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

відповідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 лютого 2022 року Президентом України виданий Указ «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 серпня 2022 року № 114 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та у розпорядження командира цієї військової частини.

У період часу з 12.00 години до 12.15 годин 27 лютого 2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований у АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу викрав зі стелажу вказаного магазину зарядний пристрій Power Bank, марки KLGO, моделі КР-56 на 10000 mAh, що належить ТОВ «Вигідна Покупка», чим спричинив останньому майнову шкоду на суму 461.25 гривня.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав і показав, що приблизно о 12.00 годині 27 лютого 2024 року знаходився у магазині «Аврора» у м. Остер і дивився на павербанки. Зарядний пристрій Power Bank, марки KLGO поклав до кишені та виніс із магазину, а грошові кошти не заплатив. Викрав указаний павербанк для себе, намір вчинити крадіжку виник у магазині. Наступного дня викрадене майно видав до поліції. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким із учасників кримінального процесу не оспорюються. Обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Правовими нормами ч.ч. 1 і 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1)у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2)відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Зі змісту обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні виходить, що ОСОБА_3 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000009, відомості про яке внесені 15 лютого 2021 року до ЄРДР, за ч. 3 ст. 185 КК України і в кримінальному провадженні № 0000070, відомості про яке внесені 17 березня 2021 року до ЄРДР, за ч. 2 ст. 185 КК України. Вказані обвинувальні акти скеровані відповідно 21 березня 2021 року і 30 квітня 2021 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області. За ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 липня 2021 року вказані вище кримінальні провадження щодо ОСОБА_3 об`єднані в одне судове провадження (справа № 483/681/21 і справа № 483/492/21). За ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 листопада 2023 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185 і ч. 3 ст. 185 КК України, зупинене до його звільнення з військової служби.

Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000094, відомості про яке 01 березня 2024 року внесені до ЄРДР, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Із урахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості, у випадку, коли щодо особи органом досудового розслідування розслідуються чи судом розглядаються різні кримінальні провадження, одне з яких стосовно першого однорідного чи тотожного злочину, існують підстави для кваліфікації наступного епізоду з урахуванням повторності, за відсутності обвинувального вироку суду; наявність іншого кримінального провадження стосовно особи, у тому числі на стадії його судового розгляду, не є правовою підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких вона обвинувачується, за ознакою «повторність».

Єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні.

На час постановлення цього вироку обвинувачений ОСОБА_3 згідно зі ст. 89 КК України не має судимості за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, або іншого злочину проти власності.

Інкримінування ОСОБА_3 ознаки повторності у цьому випадку є зайвим, оскільки судом встановлено, що інші кримінальні провадження щодо нього, що направлені органом досудового розслідування з обвинувальними актами до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, не розглянуті по суті та обвинувального вироку щодо нього не постановлено.

Кваліфікуюча ознака «вчинене повторно» (таємне викрадення майна (крадіжка)) не підтверджена на стадії досудового розслідування і під час судового розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, кримінально-правова кваліфікація діяння особи як повторно без обвинувального вироку суду за першим епізодом можлива лише у випадку, коли всі епізоди неправомірної поведінки є предметом одного кримінального провадження, тобто в одному судовому розгляді. При цьому, суд не може давати правову оцінку діянням особи, що не є предметом кримінального провадження, в якому він здійснює судовий розгляд, і, відповідно, позбавлений можливості давати діянню, щодо якого здійснює судовий розгляд, таку правову оцінку, яка б ґрунтувалася на оцінці інших діянь, щодо яких судовий розгляд не здійснюється. У такому випадку суд утримується від оцінки діяння, щодо якого здійснюється судовий розгляд, як повторного кримінального правопорушення, оскільки інші діяння особи не одержали з боку іншого суду правової оцінки, яка дозволяла б розглядати їх як елементи повторності кримінальних правопорушень.

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, дотримуючись правових норм ст.ст. 50 і 65 КК України, враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання та негативно - за місцем проходження військової служби, є учасником бойових дій, і вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк із застосуванням правових норм ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Із обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути у дохід держави грошові кошти в розмірі 757.28 гривень процесуальних витрат. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до правових норм ст. 100 КПК України. На підставі ст.ст. 177 і 179 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи. Вказані обов`язки покладаються на обвинуваченого ОСОБА_3 з моменту застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 у дохід держави грошові кошти в розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень 28 копійок процесуальних витрат.

Скасувати арешт, що накладений за ухвалою від 07 березня 2024 року слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області, на тимчасово вилучене майно на зарядний пристрій Power Bank, марки KLGO, моделі КР-56 на 10000 mAh, належний Товариству з обмеженою відповідальністю «Вигідна Покупка» смт. Опішня Полтавської області.

Речовий доказ: зарядний пристрій Power Bank, марки KLGO, моделі КР-56 на 10000 mAh, що знаходиться у камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, - повернути за належністю Товариству з обмеженою відповідальністю «Вигідна Покупка» смт. Опішня Полтавської області.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із дня проголошення. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо не скасоване, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя