Справа № 646/4431/20
№ провадження 1-кс/646/387/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу АТ КБ «Приватбанк» в особі представника ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000297 від 11.02.2017, -

встановив:

30.01.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000297 від 11.02.2017 року. Скаржник посилається на те, що у жовтні 2023 року звернувся до сектору дізнання ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області з клопотанням щодо повідомлення результатів розслідування, але 26.01.2024, з відповіді Начальника СД ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , дізнався, що 11.12.2021 року дізнавачем було прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі

п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржувана постанова є передчасною, а тому її слід скасувати, оскільки органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні були грубо порушені вимоги КПК щодо завдань, засад та розумності строків проведення досудового розслідування.

У судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином, подав заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав, просив задовольнити.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність дізнавача не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26 КПК України передбачено що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею установлено, що СД ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000297 від 11.02.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до постанови дізнавача СД відділу поліції № 1 ХРУП №1 ГУНП Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 11.12.2021 року кримінальне провадження № 0000297 від 11.02.2017 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В мотивувальній частині постанови дізнавач зазначає, що «… Таким чином, в ході проведення досудового розслідування не було встановлено усіх об?єктивних та суб?єктивних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею Особливої частини Кримінального Кодексу України. Враховуючи викладене, у ході досудового розслідування, не добуто об`єктивних даних, які б дозволяли робити висновок про те, що в матеріалах кримінального провадження вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України».

Згідно з частиною другою статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зі змісту статті 84 КПК України вбачається, що обставини кримінального провадження встановлюються на підставі доказів, тобто фактичних даних, отриманих у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У свою чергу, статтею 91 КПК України визначено, що доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За своєю суттю закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування, тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (статті 2, 284 КПК України).

Зі змісту частини п`ятої статті 110 КПК України вбачається, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя позбавлений можливості перевірити наявність обставин, встановлених під час дізнання та відповідність їх обставинам, викладеним у постанові про закриття кримінального провадження, оскільки дізнавач в судове засідання не з`явився, матеріали закритого кримінального провадження не надав, а відтак доводи заявника про те, що дізнавачем не вжито всіх слідчих та процесуальних дій для встановлення дійсних обставин кримінального провадження, не спростовані.

Постанова про закриття провадження не містить відомостей про слідчі та процесуальні дії, які було проведено дізнавачем для встановлення дійсних обставин кримінального провадження, що позбавляє можливості оцінити повноту досудового розслідування. Також, дізнавачем не зазначено підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють його закриття

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження № 0000292 від 11.12.2017 року є необґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 24, 36, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача CД ВП № 1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 11.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000297 від 11.02.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1