Вирок

Іменем України

20.02.2024 Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 02.06.2022, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов"янськ, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

Сторона обвинувачення -

прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 ,

Сторона захисту адвокат ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з оголошеним прокурором публічним обвинувачем в судовому засіданні обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000034 від 02.06.2022, військовослужбовець за контрактом солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 04.04.2022 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до моменту добровільної явки, а саме 18.07.2023, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем за контрактом, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Дані дії обвинуваченого органами досудового розслідування та прокурором - публічним обвинувачем кваліфіковані, як Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (контрактної служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, з чим суд погоджується.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надавши пояснення які у повній мірі узгоджуються з фактичними обставинами викладеними в обвинувальному акті.

Також, обвинувачени пояснив, що діяв необдумано. Свій вчинок частково виправдовує ставленням до нього командування, яке, на його обвинуваченого, думку, чинило на нього моральний тиск. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати. Бажає продовжувати військову службу, але не може бути поновленим на службі без прийняття судом рішення, щодо його попередніх дій.

Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина доводиться процесуальними документами наданими суду прокурором - публічним обвинувачем в судовому засіданні, а також його ж, ОСОБА_3 , показами, які перевірені судом безпосередньо в результаті його допиту в судовому засіданні, тобто перевірені з дотриманням вимог ст. 23 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні з показами обвинуваченого погодився та запропонував суду провести судове слідство з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого обвинувачений не заперечував.

Суд, заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого, який визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, відсутність заперечень щодо допустимості та належності зібраних доказів, виходячи з вимог ч. 3 с. 349 КПК України, визнав за доцільне не досліджувати фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті та визнаються сторонами, а судове слідство обмежити допитом обвинуваченого і дослідженням процесуальних документів кримінального провадження та документів, що характеризують особу останнього.

Таким чином, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та досліджених процесуальних матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що прокурором публічним обвинувачем у кримінальному провадженні доведено, а судом в ході судового слідства встановлено той факт, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України у військовому званні - солдат, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 04.04.2022 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 та був відсутнім до моменту добровільної явки, а саме 08.07.2023, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем контрактної служби, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 України (в редакції Закону від 01.12. 22 № 2812- ІХ).

Вирішуючи питання про призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю теперішнього проживання та по місцю колишнього проходження військової служби, в цілому характеризується позитивно, а також його негативне ставлення до вчиненого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його добровільне прибуття до правоохоронного органу, щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті вказаного злочину; вчинення злочину внаслідок неналежної (неправильне сприйняття) оцінки своїх дій, усунення заподіяної шкоди, шляхом добровільного повернення до військових органів.

Обставин, щоб обтяжували відповідальність обвинуваченого, прокурором не наведено, не встановлено таких і судом.

З урахуванням пом`якшуючих обставин і особи обвинуваченого, суд приходить до переконання, що покарання йому слід призначити в межах санкції статті за якою

інкриміновано кримінальне правопорушення, у вигляді позбавлення волі (в редакції Закону від 01.12. 22 № 2812- ІХ).

За наведених вище пом`якшуючих обставин, та зважаючи, що злочин вчинено до внесення змін у ст. 75 та ст. 407 КК України, суд з урахуванням вимог ст. 5 цього ж Закону приходить до переконання про можливість виправлення підсудного без відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, вважає за доцільне, на підставі ст. 75 КК України звільнити його, ОСОБА_3 , від відбування призначеного даним вироком покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення чи проступку і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 75, 76 КК України, статтями 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання за даним вироком, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення чи проступку, встановивши іспитовий строк в 3 (три) роки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.

У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 22 березня 2024 року.

Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.

Суддя ОСОБА_6