Справа № 521/3699/24
Номер провадження:1-в/521/454/24
У Х В А Л А

09 квітня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференції),

представника колонії ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Одеська виправна колонія № 14», клопотання засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник колонії подане клопотання підтримав.

Прокурор не заперечувала проти клопотання.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Вимогами ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України передбачено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії, слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і становлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, а саме:

-01.12.2016 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч.1; 76;76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

-14.12.2017 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст. 186 ч.3; 185 ч.3; 70 ч.1; 71 ч.1 К України до 4 років 02 місяців позбавлення волі;

-06.12.2019 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч.2; 70 ч.4 КК України до 4 років 03 місяців позбавлення волі. Звільнений 26.08.2020 року по відбуттю строку покарання.

По теперішній справі ОСОБА_4 засуджений 14.12.2021 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3; 69 КК України до 1 року позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Одеської області від 02.08.2022 вирок від 14.12.2021 скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено покарання за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 10.08.2021 року, кінець строку покарання 10.08.2024 року.

На виробництві установи не працевлаштований, але залучається до робіт згідно ст. 118 ч.5 КВК України. До робіт відноситься з відповідальністю.

Підтримувати прокримінальні зв`язки не бажає.

Родинні зв`язки підтримує з матір`ю.

За час відбування покарання має 3 заохочення; відповідно до ч.14 ст. 134 КВК України вважається таким, що діючих стягнень не має.

Бажає змінити своє життя, має позитивні плани на майбутнє. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, а саме «фізкультура та спорт».

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. На профілактичному обліку не перебуває.

Крім того, комісія установи (витяг з протоколу №17 від 16.08.2023 року) вирішила не направляти матеріали до районного суду з приводу умовно- дострокового звільнення стосовно засудженого ОСОБА_4 , який не довів свого виправлення.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, згідно до частини 1 та 2 ст.50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом об меженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. А також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання , суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд вважає, що засуджений, який при відбуванні покарання характеризується позитивно, має 3 заохочення, стягнень не має, тож може бути звільнений умовно-достроково від відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятного соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання так як засуджений став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою підтвердив можливість застосування до нього дії ст. 81 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання, що на день ухвалення рішення складає 4 місяці 1 день невідбутого покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1