ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1430/24 Справа № 201/7703/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001127 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Єльськ Гомельської області Республіки Білорусь, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01 квітня 2021 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією всього його майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 у виді 1 місяця позбавлення волі, визначивши остаточно до відбуття покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено відраховувати з 19 лютого 2024 року. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його перебування під вартою з 27 серпня 2022 року по 19 лютого 2024 року, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів та розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, 27 серпня 2022 року близько 14:20 годин ОСОБА_8 спільно з раніше йому знайомою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, біля ТРЦ «Нагорка» по АДРЕСА_2 зустріли раніше знайомого останнім потерпілого ОСОБА_9 , в якого попросили грошові кошти на власні потреби на що потерпілий відповів їм відмовою. Після відмови в наданні грошових коштів ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, розпочали переслідувати потерпілого ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, останній вирішив зайти до приміщення ТРЦ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , щоб припинити переслідування ОСОБА_8 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні. Після чого 27.08.2022 приблизно о 14:35 годин потерпілий ОСОБА_9 вийшов із ТРЦ «Нагорка» по АДРЕСА_2 та попрямував до аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_3 .

Після отримання відмови від потерпілого ОСОБА_9 у наданні останнім грошових коштів 27 серпня 2022 року приблизно о 14:35 годин ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, вступили у змову на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких, ОСОБА_8 мав заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , а особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, мала застосувати ніж з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_9 , а також ОСОБА_8 спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, мали наносити удари потерпілому ОСОБА_9 з метою остаточного подолання опору останнього для заволодіння грошовими коштами та доведення злочину до кінця.

Так, в період дії воєнного стану 27 серпня 2022 року близько о 14:37 годин ОСОБА_8 разом з раніше знайомою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні,, реалізовуючи свій злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану, побачивши, що потерпілий ОСОБА_9 зайшов у приміщення аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_3 , прослідували за останнім у вказане місце, де побачили, що потерпілий для розрахування за придбані ліки з фармацевтом поклав на прилавок грошові кошти у розмірі 220 гривень, та які останні визначили, як об`єкт свого злочинного посягання.

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні,, яка тримала в правій руці ножа, реалізовуючи свій злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи, що їх суспільно-небезпечні дії носять відкритий характер для потерпілого та оточуючих, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наблизилися до прилавку вищевказаної аптеки, де перебував потерпілий ОСОБА_9 , та відповідно до відведених ролей у вчиненні злочину, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, з метою подолання опору потерпілого, стоячи позаду нього, підставила потерпілому ОСОБА_9 ніж під шию, виказуючи погрози його застосування, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді садна на передній поверхні шиї у верхній третині з частковим переходом праворуч та ліворуч, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, а ОСОБА_8 своєю лівою рукою схопив з прилавку грошові кошти у розмірі 220 гривень.

Потім ОСОБА_8 з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, повалили потерпілого ОСОБА_9 на підлогу, куди з рук ОСОБА_8 впали грошові кошти в розмірі 220 гривень, та які підібрала особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні. Після чого ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, почали завдавати потерпілому численні удари руками по тілу, та незважаючи на те, що потерпілий вимагав повернення грошових коштів, а відвідувачі аптеки вивели їх разом з потерпілим на вулицю біля будинку АДРЕСА_3 , продовжили завдавати численних ударів руками по тілу, тим самим, остаточно позбавили останнього можливості чинити опір, та чим спричинили тілесне ушкодження у вигляді п`яти синців: на задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, на задньо-зовнішній поверхні лівого предпліччя у верхній та середній третині, на задньо-внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В подальшому співучасники злочину ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, отримавши реальну можливість розпоряджатись грошовими коштами, якими вони заволоділи за результатами нападу на потерпілого, покинули місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 220 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_8 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 187 КК України, а саме, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор перед початком розгляду справи по суті, в порядку, передбаченому ст. 403 КПК України, надіслав заяву, відповідно до змісту якої прокурор Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури відмовляється від раніше поданої апеляційної скарги на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 187 КК України.

Подана прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури відмова від апеляційної скарги на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 187 КК України прийнята судом апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга прокурора не є предметом розгляду колегією суддів в даному апеляційному провадженні.

В свою чергу, на розгляді суду апеляційної інстанції перебуває апеляційна скарга захисника обвинуваченого, в якій він просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 187 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Так, захисник обвинуваченого вказує, що долучені в ході досудового розслідування та досліджені судом першої інстанції відеозаписи з камер спостереження з аптеки є неналежним та недопустимим доказом, оскільки отримані без санкціонованого дозволу слідчого судді. Зокрема, захисник вважає, що оскільки на даних відеозаписах вбачається продаж фармацевтом ліків пацієнтам,в тому числі чітко вбачається кому саме та яких саме ліків. То дана інформація містить лікарську таємницю, а тому такі відеозаписи можуть бути отримані лише з дозволу самих пацієнтів та за наявності відповідної ухвали слідчого судді.

Також, сторона захисту вказує на те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, зокрема захисник вказує на те, що в даному випадку відсутній характерний для розбою заздалегідь спланований раптовий напад на потерпілого з метою заволодіння його майном, узгодженість дій між нападниками, бажання обвинувачених бути невпізнаними свідками та потерпілим, та інші характерні ознаки для розбою. Захисник вказує, що поза належною увагою суду першої інстанції залишився той факт, що між потерпілим та обвинуваченим певний проміжок часу триває конфлікт з приводу заборгованості потерпілого грошових коштів в розмірі 200 грн. та на ґрунті вживання наркотичних засобів. Також, захист вказує на те, що судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що потерпілий перший напав на обвинуваченого.

Про відсутність умислу на вчинення розбійного нападу в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , на думку захисника, свідчить також поведінка обвинуваченого після бійки з ОСОБА_9 , який навіть і не намагався покинути місце події, а одразу повернувся в приміщення аптеки. Поміж цього, сторона захисту вказує, що висновки суду про заволодіння обвинуваченими грошовими коштами потерпілого повністю спростовуються відеозаписом з відеокамер аптеки, з яких чітко вбачається, що ані ОСОБА_10 , ані ОСОБА_8 ніяких дій на те, щоб підібрати з підлоги 200 грн. потерпілого, які випали в ході бійки, не вчиняли, натомість чітко вбачається як після бійки один із свідків підіймає щось з підлоги, передає іншому, а той в свою чергу це ховає.

Також, захисник вважає неналежними речові докази вилучені співробітниками поліції у ОСОБА_10 при складанні протоколу про її затримання в порядку ст. 208 КПК України, оскільки співробітниками поліції було грубо порушено вимоги ст. 34 Закону України Про національну поліцію та вилучено речі ОСОБА_10 у непередбачений процесуальним законом порядок.

Покази свідка ОСОБА_11 захисник вважає недопустимими доказами, оскільки будучи фармацевтом даний свідок скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 42-4 КУпАП України, зокрема, відпускала препарати без наявності відповідного рецепта. З цих же підстав покази завідувача аптеки ОСОБА_12 захисник також вважає недопустимими, оскільки в даному кримінальному провадженні вона є упередженою та заінтересованою особою, так як знає про продаж фармацевтом ОСОБА_11 препаратів без рецептів лікаря.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечува, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та відповідним обставинам кримінального провадження та нормам діючого кримінального законодавства України, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України посилався на дослідженні в ході судового провадження письмові докази, серед яких зокрема: протокол слідчого експерименту від 05 жовтня 2022 року за участі потерпілого, відповідно до якого відображено механізм вчинення злочину, так як описано в обвинувальному акті та викладено потерпілим в судовому засіданні; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 31 серпня 2022 року, проведених з кожним окремо, відповідно до яких свідки впізнали ОСОБА_8 , як особу, яка вихопила гроші з прилавку у сумі 220 гривень, що залишив потерпілий, який стояв біля прилавку та чекав замовлення в приміщенні аптеки по АДРЕСА_3 ; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 31 серпня 2022 року, проведених з кожним окремо, відповідно до яких свідки впізнали ОСОБА_10 , як особу, яка перебувала в приміщенні аптеки по АДРЕСА_3 та яка приставила ніж до шиї потерпілого, в момент боротьби та штовханини, після того як з прилавку інший чоловік, що заходив разом з нею, вихопив гроші з прилавку.

А також, на покази потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та висновки експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР від 30 вересня 2022 року №2318-е щодо виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 ,експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР від 09 вересня 2022 року №491, експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР від 23 вересня 2022 року №615, додатковий висновок експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР від 06 жовтня 2022 року №2780-е щодо локалізації та характеру виявлених у ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень та на висновок науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 12 жовтня 2022 року №СЕ-19/104-22/31640-ХЗ щодо характеристик вилученого в ОСОБА_10 ножа.

Окрім наведеного, судом першої інстанції в ході судового провадження було досліджено, шляхом безпосереднього огляду в судовому засіданні, відеозапис у файлі HCVR_ch1_main_3500_0000, відповідно до якого видно як 27 серпня 2022 року о 14:40:22 в аптеку заходить потерпілий, який робить замовлення у фармацевта. О 14:41:04 в аптеку зайшла жінка, яка стала за потерпілим. Далі, о 14:41:15 в аптеку зайшли два чоловіки і відразу за ними ОСОБА_8 , а за ним ОСОБА_10 . ОСОБА_8 відразу підійшов до потерпілого, вони про щось поговорили протягом декількох секунд після чого о 14:41:23 між ним починається бійка в яку відразу вступає і ОСОБА_10 , яка приймає активну участь, спочатку приставляючи руку до голови, а потім обійнявши потерпілого, утримує його, в той час коли між потерпілим та обвинуваченим відбувається штовханина. Далі видно як потерпілого і обвинувачених розбороняють два чоловіки які зайшли до аптеки і вони всі разом виштовхують бійку на вулицю о 14:41:39. Далі о 14:44:02 в аптеку повертається потерпілий, о 14:44:16 заходить ОСОБА_10 і за нею ОСОБА_8 , вони про щось говорять з потерпілим протягом декількох секунд і виходять. О 14:50:37 з`являються поліцейські.

З вказаного відеозапису, також, видно як потерпілий о 14:40:45 кладе на прилавок дві грошові купюри, о 14:41:21 рука з-за спини потерпілого забирає ці гроші і відразу починається потасовка в ході якої видно як потерпілий намагається повалити обвинуваченого. При цьому, бійка між обвинуваченим і потерпілим за активної участі ОСОБА_10 продовжується на вулиці, після чого потерпілий відганяє від себе обвинуваченого і заходить в аптеку, а обвинувачені відходять на незначну відстань і відразу повертаються до аптеки, де заходять в середину, що співвідноситься з першим відео де видно як обвинувачені повертаються до аптеки. На наступному відео вони вже йдуть за ріг будинку.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що 27 серпня 2022 року ОСОБА_8 , дійсно, разом з раніше знайомою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, зайшов у приміщення аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_3 , де перебував потерпілий ОСОБА_9 , та відповідно до відведених ролей у вчиненні злочину, ОСОБА_8 разом із особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадженні, здійснили напад на потерпілого, із застосуванням ножа, спричинивши останньому тілесних ушкоджень, заволоділи коштами потерпілого ОСОБА_9 в розмірі 220,00 грн., після чого покинули місце вчинення злочину, тобто, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Водночас, захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та наявності в нього умислу на вчинення розбійного нападу на потерпілого з метою заволодіння його коштами, за попередньою змовою групою осіб.

Так, захисник в апеляційній скарзі посилається на недопустимість та неналежність такого письмового доказу, як відеозапис з камер спостереження, вилучений співробітниками поліції з Аптеки №4 ФОП ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 . Такі доводи сторона захисту мотивує тим, що на даний письмовий доказ отриманий органом досудового розслідування із порушенням порядку, передбаченого положеннями КПК України, зокрема, захисник вказує, що на даному відеозаписі вбачається продаж фармацевтом аптеки лікарських препаратів із їх чіткими назвами, а відтак зафіксований камерами відеоспостереження момент продажу таких препаратів потребує санкціонованого дозволу слідчого судді на його вилучення, оскільки він містить відомості, що становлять лікарську таємницю відвідувачів аптеки. Так як матеріали кримінального провадження не містять ані санкціонованого дозволу на вилучення відеозапису з камер спостереження аптеки, виданого в установленому законом порядку слідчим суддею, ані дозволу пацієнтів, які придбали ліки, то такий письмовий доказ, на думку захисника, є неналежним та недопустимим доказом.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважає їх безпідставними, надуманими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, виходячи з наступного.

Відповідно до положень кримінального законодавства України, під поняттям лікарської таємниці слід розуміти такі відомості: факти звернення за психіатричною допомогою та лікування у психіатричному закладі чи перебування в психоневрологічних закладах для соціального захисту або спеціального навчання, а також інші відомості про стан психічного здоров`я особи, її приватне життя; зараження особи інфекційною хворобою, що передається статевим шляхом, проведені медичні огляди та обстеження з цього приводу, дані інтимного характеру, отримані у зв`язку з виконанням професійних обов`язків посадовими особами та медичними працівниками закладів охорони здоров`я; результати медичного обстеження осіб, які подали заяву про реєстрацію шлюбу (Вони повідомляються лише цим особам. При цьому приховання тяжкої хвороби, а також хвороби, небезпечної для другого з подружжя, їхніх нащадків, може бути підставою для визнання шлюбу недійсним).

В контексті цивільного законодавства України та норм Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я під лікарською таємницею слід розуміти інформацію, яка стала відома медичним працівникам, лікарям, у зв`язку із безпосереднім виконанням ними професійних або службових обов`язків, тобто, відомості, що містять в собі інформацію про стан здоров`я особи, хворобу, чітко встановлений діагноз, огляд особи і його результати та сам факт звернення особи до медичного закладу за лікарською допомогою.

В свою чергу, зафіксований на дослідженому судом першої інстанції відеозаписі HCVR_ch1_main_3500_0000 від 27 серпня 2022 року факт придбання відвідувачами аптеки препаратів сам по собі не є лікарською таємницею, оскільки, навіть за наявності рецепта лікаря, не містить в собі інформації, яка за своїм змістом розшифровувала б стан здоров`я особи, що купує ліки, надавала б відомості щодо хвороби чи містила б в собі чітко встановлений діагноз, а тому під дію вищенаведених положень законодавства України в розумінні терміну лікарська таємниця не підпадає, а відтак не потребує звернення органу досудового розслідування із відповідним клопотанням до слідчого судді на отримання дозволу на вилучення відеозапису з аптеки, на якому зафіксовано перебіг подій нападу на потерпілого, та долучення його в подальшому до матеріалів кримінального провадження. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що такий відеозапис було отримано співробітниками поліції на підставі добровільної згоди адміністрації аптеки, а тому підстав для визнання такого письмового доказу недопустимим та неналежним, колегія суддів не вбачає. В ході досудового розслідування порядок вилучення, визнання речовим доказом та долучення його до матеріалів кримінального провадження в установленому законом порядку ані захисником, ані обвинуваченим не оскаржувався. Поміж іншого, колегія суддів звертає увагу, що в якості свідків в даному кримінальному провадженні співробітниками поліції було залучено деяких відвідувачів аптеки, зокрема, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які проти вилучення відеозапису з камер відеоспостереження аптеки №4 ФОП ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 не заперечували.

Щодо доводів сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, зокрема захисник вказує на те, що в даному випадку відсутній характерний для розбою заздалегідь спланований раптовий напад на потерпілого з метою заволодіння його майном, узгодженість дій між нападниками, бажання обвинувачених бути невпізнаними свідками та потерпілим та інші характерні ознаки для розбою, то колегія суддів оцінює критично такі доводи сторони захисту, виходячи з наступного.

Так, відповідно до правового аналізу положень ст. 187 КК України, розбій належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів. Він посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

З об`єктивної сторони розбій вчинюється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу. Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання.

Насильство при розбої застосовується до особи, яка зазнала нападу. Під такою особою слід розуміти власника майна, особу, у володінні чи під охороною якої перебуває майно, на яке здійснюється посягання, а так само інших осіб, які перебувають на місці вчинення розбою і можуть, на думку винного, перешкодити йому у заволодінні чужим майном. Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження (останнє кваліфікується за ч. 4 ст. 187 КК України), а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Розбій має усічений склад злочину та вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном.

Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном.

Як вбачається із показів допитаного судом першої інстанції потерпілого ОСОБА_9 , свідок показав суду, що він знайомий з обвинуваченими давно і між ними неприязні відносини, так як ОСОБА_8 , знаючи, що потерпілий отримує допомогу від мами, весь час просить гроші, а тому потерпілий намагається уникати зустрічі з обвинуваченим. Грошових коштів потерпілий обвинуваченому не винен. 27 серпня 2022 року в обідній час потерпілий зустрів обвинувачених в ТЦ «Нагорка», які підійшли до потерпілого і намагались спровокувати конфлікт. Потерпілий уникнув конфлікту і пішов на інший вихід ТЦ, щоб не зустрічатись з обвинуваченими. В банкоматі він зняв 200 гривень і пішов в аптеку, розташовану по АДРЕСА_3 , де зробив замовлення ліків і поклав на прилавок 200 гривень. В цей момент ОСОБА_8 , який не зрозуміло звідки з`явився, схопив 200 гривень з прилавку і намагався втекти, однак потерпілий схопив обвинуваченого і між ними почалась бійка в ході якої вони впали на підлогу обвинувачений внизу, а потерпілий зверху. В цей час ОСОБА_10 схопила ніж і приставила його до горла потерпілого. ОСОБА_8 в цей час наносив удари потерпілому по тілу і обличчю.

Покази потерпілого ОСОБА_9 щодо перебігу подій та послідовності дій під час нападу ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а також, що моменту заволодіння коштами потерпілого повністю узгодились із показами допитаної судом першої інстанції свідка ОСОБА_11 , яка показала суду, що вона працює фармацевтом у ФОП « ОСОБА_17 » і давно знає і обвинувачених і потерпілого, як постійних покупців. В той день вона була за прилавком на своєму робочому місці в аптеці, коли в аптеку зайшов потерпілий, який вів себе неприродньо, кудись поспішав і просив його швидше розрахувати. Він поклав на прилавок 200 гривень і в цей час в аптеку зайшли обвинувачені, які відразу повалили потерпілого на підлогу і ОСОБА_8 своєю рукою забрав 200 гривень з прилавку. Почалась бійка, яка тривала короткий проміжок часу, так як два чоловіки які були в аптеці розборонили їх. В ході бійки бачила ніж, однак в кого він був у руках сказати не може, а також чула голос ОСОБА_10 яка погрожувала порізати потерпілого.

В свою чергу, покази допитаних судом першої інстанції потерпілого та свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються із дослідженим судом першої інстанції відеозаписом HCVR_ch1_main_3500_0000, відповідно до якого видно як 27 серпня 2022 року о 14:40:22 в аптеку заходить потерпілий, який робить замовлення у фармацевта. Далі, о 14:41:15 в аптеку зайшли два чоловіки і відразу за ними ОСОБА_8 , а за ним ОСОБА_10 . ОСОБА_8 відразу підійшов до потерпілого, вони про щось поговорили протягом декількох секунд після чого о 14:41:23 між ним починається бійка в яку відразу вступає і ОСОБА_10 , яка приймає активну участь, спочатку приставляючи руку до голови, а потім обійнявши потерпілого, утримує його, в той час коли між потерпілим та обвинуваченим відбувається штовханина. Далі видно як потерпілого і обвинувачених розбороняють два чоловіки які зайшли до аптеки і вони всі разом виштовхують бійку на вулицю о 14:41:39. Далі о 14:44:02 в аптеку повертається потерпілий, о 14:44:16 заходить ОСОБА_10 і за нею ОСОБА_8 , вони про щось говорять з потерпілим протягом декількох секунд і виходять. О 14:50:37 з`являються поліцейські. При цьому, з вказаного відеозапису, також, видно як потерпілий о 14:40:45 кладе на прилавок дві грошові купюри, о 14:41:21 рука з-за спини потерпілого забирає ці гроші і відразу починається потасовка в ході якої видно як потерпілий намагається повалити обвинуваченого.

Таким чином, із вищенаведеного вбачається, що дії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були узгодженими між собою, із чітко розподіленими ролями, відповідно до яких ОСОБА_8 мав заволодіти коштами потерпілого, а ОСОБА_10 в цей момент з метою подолання опору потерпілого мала дістати із сумки ніж та приставити його до шиї потерпілого, погрожуючи його зарізати, що й було ними зроблено та що підтвердили очевидці подій, залучені органом досудового розслідування та допитані судом першої інстанції в якості свідків. При цьому, такі дії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 містили усвідомлений, різкий та цілеспрямований характер, про що свідчить встановлений судом першої інстанції в ході судового провадження факт того, що обвинувачений та ОСОБА_10 слідували за потерпілим від торгового центру до аптеки переслідуючи мету заволодіння його коштами, оскільки як було з`ясовано під час випадкової зустрічі в торговому центрі потерпілий добровільно відмовився віддавати свої кошти обвинуваченому, з приводу чого між ними виник конфлікт, також, про усвідомлений, різкий та цілеспрямований характер дій обвинуваченого та ОСОБА_10 свідчить і те, що до аптеки вони зайшли одразу слідом за потерпілим, в досить короткий проміжок часу, близько хвилини, що підтверджує переслідування ОСОБА_9 з метою заволодіння його коштами, в подальшому, після того як обвинувачені слідом за потерпілим зайшли до аптеки, вони невагаючись прослідували за ОСОБА_9 та стали позаду нього в черзі за прилавком аптеки, після чого ОСОБА_8 раптовим, чітким рухом вихопив грошові кошти, покладені на прилавок потерпілим та намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак, оскільки ОСОБА_9 вжив дії спрямовані перешкодити обвинуваченому покинути місце злочину з його грошима, то між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зав`язалась бійка, до активної участі в якій залучилась ОСОБА_10 , яка з метою подолання опору потерпілого, дістала із сумки заготований ніж, приставила його до шиї потерпілого та почала погрожувати, викрикуючи, що вона заріже ОСОБА_9 . А тому, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було правильно кваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Посилання захисника обвинуваченого на те, що про відсутність умислу на вчинення розбійного нападу в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_10 свідчить їх поведінка, а саме, те, що вони не вживали заходів, щоб залишитись невпізнанимими та не вчиняли дій, спрямованих на залишення місця події, колегія суддів оцінює критично, оскільки дії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від самого початку носили відкритий характер для потерпілого та оточуючих, що є однією із кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, дозволяючих відмежовувати даний злочин від крадіжки (ст. 185 КК України) та грабежу (ст. 186 КК України).

Доводи захисника обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не було надано жодної оцінки тому факту, що першим на ОСОБА_8 напав саме потерпілий, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин кримінального провадження, підтверджених сукупністю досліджених доказів та узгоджених із показами як самого потерпілого, так і свідків подій, такі дії потерпілого носили характер опору протиправним посяганням на його грошові кошти ОСОБА_8 , а тому, суд апеляційної інстанції не погоджується із позицією захисника про те, що потерпілий ініціював бійку. Версія захисника обвинуваченого щодо заборгованості потерпілим обвинуваченому грошових коштів в розмірі 200,00 грн.. також, не знайшла свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку.

Щодо доводів захисника про те, матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження факту заволодіння ОСОБА_8 та ОСОБА_10 грошовими коштами потерпілого в розмірі 200,00 грн., а також, про те, що такий факт навпаки спростовується відеозаписом з камер спостереження аптеки, відповідно до якого грошові кошти в ході бійки між обвинуваченим та потерпілим випали на підлогу, і в подальшому сторонніми особами щось підіймалось з підлоги та ховалось, то колегія суддів відхиляє такі доводи сторони захисту, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції висновками експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР від 09 вересня 2022 року №491, експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР від 23 вересня 2022 року №615, відповідно до яких на вилучених в ході огляду сумки ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 220,00 грн., номіналами 200,00 грн. та по 5 грн., наявні сліди крові, яка належить потерпілому, що свідчить про те, що це саме ті кошти, які обвинувачений вихопив з прилавку та які в ході бійки були впущені на підлогу, а відтак могли бути замазані кров`ю потерпілого внаслідок отриманих ним тілесних ушкоджень від ударів обвинуваченого та приставленого ОСОБА_10 до шиї ОСОБА_9 ножа.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на те, під час складання протоколу про затримання в порядку ст. 208 КПК України громадянки ОСОБА_10 співробітниками поліції було порушено вимоги ст. 34 Закону України Про національну поліцію та вилучено речові докази у ОСОБА_10 в непередбачений процесуальним законом порядок, а тому такі речові докази є неналежними та недопустимими, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки протокол затримання ОСОБА_10 в ході даного судового провадження в якості доказу не досліджувався та не був покладений судом в мотивувальну частину вироку суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 , оскільки є окремим процесуальним доказом, що буде предметом дослідження в окремому провадженні при встановленні доведеності вини ОСОБА_10 .

Доводи сторони захисту про те, що покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_16 є недопустимими доказами, оскільки будучи фармацевтом ОСОБА_11 відпускала медичні препарати без лікарського рецепту, про що достеменно було відомо адміністрації аптеки в особі ОСОБА_16 , а відтак ОСОБА_11 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 42-4 КУпАП України, яке приховувалось свідком ОСОБА_16 , колегія суддів оцінює критично та не приймає до уваги, так як, по-перше, це не стосується встановлення обставин вчинення розбійного нападу на потерпілого та не спростовує факту заволодіння ОСОБА_8 грошовими коштами ОСОБА_9 , а, по-друге, жодних належних та допустимих доказів стороною захисту на підтвердження вчинення фармацевтом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 42-4 КУпАП України, надано не було, зокрема, постанов суду або складених співробітниками поліції відповідних протоколів, як і не було наведено в апеляційній скарзі жодних підстав, з яких сторона захисту, не будучи особою із спеціалізованою медичною освітою, дійшла висновку про те, що продані фармацевтом ОСОБА_11 відвідувачам аптеки медичні препарати за своїм складом повинні відпускатись лише за наявності рецепта лікаря. Додатково, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що станом на сьогодні у сфері медичного та фармацевтичного обслуговування існує офіційна електронна база, яка надає можливість пацієнтам купувати лікарські препарати за наявності електронного рецепта, розміщеного в базі за прізвищем та ініціалами особи, а тому пацієнту не обов`язково кожного разу надавати рецепт на придбання ліків у паперовій формі, тож доводи сторони захисту про продаж препаратів за відсутності лікарського рецепта, на думку колегії суддів, є суб`єктивною оцінкою дій фармацевта ОСОБА_11 .

Таким чином, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив обставини кримінального провадження, висунуте обвинувачення, надані стороною обвинувачення письмові докази, ретельно перевірив обрану обвинуваченим лінію захисту і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а також, про наявність в нього умислу щодо нападу на потерпілого, з метою заволодіння його грошовими коштами, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами, показами потерпілого та свідків подій, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання відсутні.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4