Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/789/24 Провадження № 1-кс/475/113/24
У Х В А Л А

03.07.2024смт. Доманівка

Слідчий суддя Доманівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000035 від 28.06.2024 за ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

До Доманівського районного суду Миколаївської області на розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, а саме: на посвідчення водія серія НОМЕР_1 видане 16.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , 1968 р.н. з ознаками підробки, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним та юридичним особам відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном, забезпечити зберігання вказаного посвідчення водія у матеріалах кримінального провадження №000035 від 28.06.2024 |за ч.4 ст.358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000035 від 28.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.06.2024 до чергової частини відділення поліції №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт інспектора СРПП ВП №2 про те, що 27.06.2024 у ході складання адміністративних матеріалів поліцейськими СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_4 надав завідомо підроблене посвідчення водія серія НОМЕР_1 видане 16.03.2024, чим використав завідомо підроблене посвідчення водія.

28.06.2024 внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 за. ч.4 ст.358 КК України.

27.06.2024 у ході патрулювання вулиць в смт. Доманівка, нарядом СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП зупинено автотранспортний засіб Ваз 2108 державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На вимогу працівників поліції, останній надав посвідчення водія серія НОМЕР_1 видане 16.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , 1968 р.н. з ознаками підробки. Під час перевірки відомостей за допомогою ІПС «Армор», встановлено, що відомості щодо посвідчення водія НОМЕР_1 видане 16.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , 1968 р.н. відсутні.

27.06.2024 ОСОБА_4 добровільно видав посвідчення водія серія НОМЕР_1 видане 16.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , 1968 р.н. Вказане посвідчення поміщено до сейф-пакету WAR1122944.

28.06.2024, дізнавачем СД ВП №2 Вознесенського РУП. ГУНП в Миколаївській області винесено постанову про визнання речовим доказом посвідчення водія серія НОМЕР_1 видане 16.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , 1968 р.н. з ознаками підробки та приєднання вказаного до матеріалів кримінального провадження №0000035 від 28.06.2024 за ч.4 ст.358 КК України.

Зважаючи на те, що саме вилучені речові докази згідно п. 1,4 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення та мають значення речового доказу, а також визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене, що вилучені речові докази, є предметом кримінального правопорушення, тому з метою унеможливити розпоряджатися власникові вказаного майна та збереження речового доказу.

Слідчий просить накласти арешт на зазначене майно, посилаючись на те, що вказане вище майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні і може бути використане як доказ злочинної діяльності підозрюваного.

Також посилається на наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначене майно у разі не накладення арешту може бути приховане, змінене або знищене, що може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, враховуючи, що арешт зазначеного майна необхідний для запобігання можливості знищення, приховування вказаних речових доказів, доказування важливих для кримінального провадження фактів та обставин, їх подальшого дослідження в ході проведення досудового розслідування, оскільки вони мають значення як докази у кримінальному проваджені. Таким чином, вказане майно є речовим доказом по справі та з метою збереження речових доказів, а також те, що є достатні підстави вважати, що вищезазначене майно, у разі не накладання арешту, може в подальшому використовуватися, бути приховане змінене або знищене, тому в даному випадку є необхідним накладення арешту на вище вказане майно.

У ході судового розгляду прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Фактичний користувач майна, щодо якого розглядається клопотання, в судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали, надані до клопотання, приходжу до наступних висновків.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 та 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно; наявність достатніх підстав вважати, що зазначені речі є предметом скоєного кримінального правопорушення та має суттєве значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення, необхідність проведення відповідних слідчих дій, а також збереження речових доказів.

Статтею 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження, якими зокрема є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України; розмір можливої конфіскації майна та розмір можливого цивільного позову про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на вище викладене приходжу до висновку, що з метою запобігання настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні як речових доказів, слід задовольнити клопотання та накласти арешт на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Приймаючи до уваги, що вище зазначені речі, є предметом злочину, можуть бути фізично вилученими, тому необхідно вжити заходів збереження, з метою усунення реальної загрози втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, може бути застосована лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати, пошкодження, знищення майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а подальше використання вказаного майна містить зазначені ризики, а в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначені вище речі - є предметом скоєного кримінального правопорушення, мають суттєве значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення, слідчий суддя з метою проведення необхідних слідчих дій, а також з метою збереження речового доказу, приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на вище зазначене майно.

На час дії арешту вищезазначені речі повині залишатися на території ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

При цьому права власника жодним чином не порушуються, оскільки після того, як відпадуть зазначені в ухвалі підстави для арешту майна, власник має право звернутися до слідчого суді з клопотанням про скасування такого арешту.

За наведених вище обставин, на підставі ст. ст. 170-173 КПК України клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-175 КПК , слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000035 від 28.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України - на посвідчення водія серія НОМЕР_1 видане 16.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , 1968 р.н. з ознаками підробки, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним та юридичним особам відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном, забезпечити зберігання вказаного посвідчення водія у матеріалах кримінального провадження №000035 від 28.06.2024 |за ч.4 ст.358 КК України.

Забезпечити зберігання вказаного посвідчення водія у матеріалах кримінального провадження №000035 від 28.06.2024 |за ч.4 ст.358 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури.

На підставі ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду в 5-ти денний строк з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1