Справа № 569/2340/24
УХВАЛА

20 травня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0000025 від 19.01.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Рівненським міським судом Рівненської області розглядається кримінальне провадження №0000025 від 19.01.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки, та запобігання ризикам, які не перестали існувати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту заперечила частково, просила скасувати обов`язок носити електронний засіб контролю.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив скасувати обов`язок носити електронний засіб контролю.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч.2 ст. 331 КПК України, в ирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 характер та їх тяжкість відповідно до ст. 12 КК України, зокрема, що кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 436-2 КК України є тяжким злочином, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, уникнення ризиків, про які вказує прокурор, які не перестали існувати, а також що строк дії застосованого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого закінчується, а судовий розгляд кримінального провадження триває, слід продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом, цілодобово, та продовжити строк дії обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Вказаний вид запобіжного заходу що застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , та визначені обов`язки не є надміру обтяжливими щодо обвинуваченого, та в достатній мірі забезпечуватимуть належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 314-316 КПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю Республіки Білорусь, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту - цілодобово.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , строк дії обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклик прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (перебуває) без дозволу прокурора, суду; здати на зберігання до органів УДМСУ свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю; заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , - цілодобово, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах, бомбосховищах на випадок оголошення повітряної тривоги.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків до 20.07.2024.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1