Провадження № 1-кп/761/1120/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 120 201 001 000 006 42 від 21.01.2020 відносно обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, в.о. директора КНП «Київська міська клінічна лікарня №18», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України,

в с т а н о в и в:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється розгляд кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України.

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 361 КК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, що передбачено п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обґрунтовуючи доводи свого клопотання захисник вказує, що 18.06.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.1 ст.361 КК України. У цьому ж кримінальному провадженні 10.08.2020 органами досудового розслідування повідомлено стороні захисту про завершення досудового розслідування.

28.08.2020 було затверджено вказаний обвинувальний акт, при цьому, вказаний обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні був поданий до Шевченківського районного суду лише 02.09.2020 року, тобто, після спливу двомісячного строку з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру.

Також, 05.02.2021 Шевченківським районним судом м. Києва у підготовчому судовому засіданні було прийнято рішення про повернення про повернення вказаного обвинувального акту прокурору.

Після чого, 01.04.2021 був складений інший обвинувальний акт та 08.04.2021 направлекний до суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження заперечував. Вказав, що прокурор звернувся до суду із обвинувальним актом з дотриманням процесуальних строків.

Потерпіла чи її представник до суду не з`явилися, про дату час та місце судового засідання повідомлялася належним чином та завчасно, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та наявні матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення ч. 1 ст. 21 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків - є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Положеннями ст. 219 КПК визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження (ч. 1 ст. 219 КПК); також досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 290 КПК досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Дії слідчого і прокурора, передбачені ч. 1 ст. 291 та ст. 293 КПК (складення обвинувального акта, його затвердження, вручення стороні захисту і направлення до суду) є формою закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява №8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі №556/1381/18, залишив без змін ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, та відповідної ухвали суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні, в якому: з моменту оголошення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду минуло більше двох місяців, строк досудового розслідування щодо цього підозрюваного не був продовжений у встановленому законом порядку і не зупинявся, злочин, у вчиненні якого підозрюється особа, не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд і в ухвалі від 26.05.2020 у справі №712/6375/18, якою відмовлено в відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні, закритому на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК судом першої інстанції, у зв`язку з направленням обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів провадження, 18.06.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.1 ст.361 КК України. У цьому ж кримінальному провадженні 10.08.2020 органами досудового розслідування повідомлено стороні захисту про завершення досудового розслідування.

28.08.2020 було затверджено вказаний обвинувальний акт, при цьому, вказаний обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні був поданий до Шевченківського районного суду лише 02.09.2020 року, тобто, після спливу двомісячного строку з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру.

Отже, прокурором складено обвинувальний акт 28.08.2020 у межах строку досудового розслідування. Водночас направлений до суду обвинувальний акт був лише 02.09.2020, про що свідчить відмітка на супровідному листі до обвинувального акта із вхідним номером, того ж дня він був отриманий судом.

Тобто прокурор, незважаючи на складання обвинувального акта в межах строку досудового розслідування, не звернувся з обвинувальним актом до суду в межах такого строку.

Саме направлення до суду обвинувального акту у кримінальному провадженні, а не затвердження обвинувального акту прокурором чи вручення обвинувального акту підозрюваному є датою, якою закінчується досудове розслідування.

Оскільки ж у цій справі після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, цей строк не продовжувався і не зупинявся, а ОСОБА_5 не підозрювався у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК підлягало закриттю.

Аналізуючи наведене, з урахуванням положень ч. 2 ст. 113, ст. 283 КПК, суд уважає, що після закінчення строку досудового розслідування прокурор не був управі звертатися до суду з обвинувальним актом, оскільки кримінальне провадження підлягало закриттю.

Суд наголошує, що строк досудового розслідування - не є простою формальністю. Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження - є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції, передбаченого ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК, що підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ (п. 3 цієї ухвали).

Отже, особа не може необмежений час перебувати в стані підозрюваного - якщо публічне обвинувачення з будь-яких причин не має можливості визначити обвинувачення, склавши обвинувальний акт, та спрямувати справу до суду протягом визначеного законом строку - особа має бути звільнена від підозри. Таким чином, такий процесуальний строк досудового розслідування - є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний.

Тому суд переконаний, що застосування передбачених законом наслідків пропуску такого строку як строк досудового розслідування навіть на один або кілька днів не є зайвим формалізмом або "правовим пуризмом", оскільки: (1) строки досудового розслідування є граничними, (2) положення ч. 5 ст. 294 КПК виключає можливість суду поновити строк досудового розслідування, що завершився.

Аналізуючи наведе у своїй сукупності, суд уважає про наявність підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи захисника щодо дати повторного направлення прокурором обвинувального акту до суду, оскільки діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено інституту додаткового розслідування, який був прописаний у нормах КПК 1960 року. Тому у разі повернення судом обвинувального акта, який не відповідає вимогам КПК, повноваження прокурора обмежені лише усуненням його недоліків і цей строк не може бути включений у строк досудового розслідування в розумінні положень ст. 219 КПК.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 290, 314, 315, 316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, відомості щодо якого внесенні до ЄРДР 21.01.2020 за № 120 201 001 000 006 42 - закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 06.05.2024 о 16 год. 45 хв.

Суддя: