Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1242/24

Номер провадження: 1-кс/511/376/24

08.04.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, згідно якого ОСОБА_3 просить скасувати арешт з його мобільного телефону марки «MOТO q32», (IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 ) зі стартовим пакетом мобільного оператора ПрАТ «Київстар» ( НОМЕР_3 ) б/в, який було накладено 21 березня 2024 року слідчим суддею.

Стислий виклад обгрунтування клопотання.

Арешт, на вказане у клопотанні майно, накладений 21.03.2024 року, вважає, що мобільний телефон оглянутий, а тому в його арешті відпала потреба.

Позиція учасників справи.

ОСОБА_3 у клопотання про скасування арешту на телефон просив розглянути клопотання без його участі .

Слідчий відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої зазначив, що вказаний мобільний телефон було оглянуто, та на даний час відпала потреба у накладені арешту на телефон.

Прокурорр Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду српави повідомлявся належним чином .

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Відділенням №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000223 від 20.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

По вказаним матеріалам, 21 березня січня 2024 року слідчим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області накладено арешт на вищевказане майно у вигляді заборони відчуження, розпорядження та використання.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана ухвала суду набрала законної сили 27 березня 2024 року.

Також, з матеріалів кримінального провадження та ухвали слідчого судді, встановлено, що вищевказане майно слідчим визнано речовим доказом.

Відповідно до листа №6547 від 05.04.2024 року слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 вбачається що вказаний мобільний телефон було оглянуто, та на даний час відпала потреба у накладені арешту на телефон.

З диспозиції частини першої статті 174 КПК України вбачається, що арешт може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням можливе лише за таких умов: із клопотанням про скасування арешту звернулася належна особа (підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження); вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пункт 7 частини другої статті 131 КПК України визначає, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Частина четверта статті 173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На підставі викладеного, враховуючи позицію сторін у тому чилсі заяву слідчого , відповідно до якої останній зазначає, що мобільний телефон оглянуто, та в подальшому накладені арешту на теелфон відпала потреба, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_6 підлягає задоволеню .

Керуючись статтями 131, 132, 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений 21 березня 2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області в частині накладення арешту у вигляді заборони відчуження, використання та розпорядження мобільним телефоном марки «MOТO q32», (IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 ) зі стартовим пакетом мобільного оператора ПрАТ «Київстар» ( НОМЕР_3 ) б/в, який належить та яким користується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , накладений 21 березня 2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області на наступне тимчасово вилучене майно.

Мобільний телефон марки «MOТO q32», (IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 ) зі стартовим пакетом мобільного оператора ПрАТ «Київстар» ( НОМЕР_3 ) б/в, повернути особисто власнику ОСОБА_3 .

В іншій частині - арешт, накладений 21 березня 2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області (справа № 511/1242/24, номер провадження: 1-кс/511/311/24) - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1