У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 10.01.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190 КК Україїни та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309 КК України

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 10.01.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190 КК Україїни та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 25.02.2024 року, водночас ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при обранні відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, та інші менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, зазначивши, що вказані прокурором ризики належними доказами не доведені. Надав суду довідку про стан здоров`я ОСОБА_5 та просив суд обрати відносно ОСОБА_5 більш м"який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні підтримала думку свого захисника та проти задоволення клопотання прокурора заперечила. Просила обрати відносно неї більш м"який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши клопотання прокурора, пояснення обвинуваченої та її захисника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Як встановлено судом, згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2023 року відносно обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави, до 27.11.2023 року

Згідно ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2023 року та від 29.12.2023 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою по 27.11.2023 року та в подальшому до 23.02.2024 року.

А тому враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 закінчується 23.02.2024 року, а судове провадження до вказаного строку не може бути завершене, враховуючи клопотання прокурора, суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Згідно обвинувального акту, переданого на розгляд суду ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309 КК України, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України санкцією передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

При обранні обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено, що ОСОБА_7 також є обвинуваченою у кримінальному провадженні № 0000572 від 27.05.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України (справа № 308/6529/23), яке знаходиться на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Також у ході розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_7 ніде не працює, міцних соціальних зв"язків не має.

Даних про такий стан здоров`я ОСОБА_5 , що унеможливлювали б застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано.

Згідно з довідкою завідувача медичної частини №9, стан здоров`я ОСОБА_5 задовільний та відповідає перебігу наявного розладу, а саме: ОСОБА_7 перебуває під спостереженням лікаря-психіатра з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів, синдром залежності.

Стороною захисту не доведено, що встановлені судом, при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час припинили існування або зменшились.

Зазначені вище обставини свідчать про недостатність будь-яких інших запобіжних засобів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виправдовують застосування запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, щодо нього.

Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачена може не виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який.

А тому з урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що судове провадження не завершено, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Соколов Чеської Республіки, громадянки України, із загальною середньою освітою, неодруженої, тимчасово не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309 КК України - на період судового розгляду кримінального провадження, по 05 квітня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ" Закарпатської УВП (№ 9)".

Суддя: ОСОБА_1