Справа № 298/599/24
Номер провадження 1-кп/298/26/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000022 від 23 січня 2024 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Люта Великоберезнянського району Закарпатської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

представника потерпілої сторони Костринської сільської ради - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року близько 8 години 30 хвилин ОСОБА_3 на транспортному засобі марки «ГАЗ», із номерним знаком НОМЕР_1 , відправився в ліс неподалік села Люта в урочище «Товстий», діючи умисно, незаконно, з корисливою метою, без відповідного на те дозволу працівників Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ДП «Ліси України») філії «Ужгородське лісове господарство», без лісорубного квитка чи ордеру, виданого ДП «Ужгородське лісове господарство», за допомогою бензомоторної пили марки «Shtil» скоїв незаконну порубку деревини до ступеня припинення росту на пні шістьох дерев породи «бук», розмірами 44см, 47см, 40см, 35см, 53см, 26см, чим спричинив згідно висновку економічної експертизи від 28 лютого 2024 року шкоду Костринській сільській раді на загальну суму 88 713,69 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України.

30 травня 2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000022, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 січня 2024 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості. Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання за ч.1 ст.246 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

Представник потерпілої сторони надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000022.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала угоду про визнання винуватості, підтвердила в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 обумовлене в ній покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився. Просив затвердити угоду про визнання винуватості. Також обвинувачений повністю визнав заявлений до нього цивільний позов на суму 88713,69 грн.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію обвинуваченого та наполягала на затвердженні вказаної угоди, зазначила, що вказана угода укладена добровільно, просила угоду затвердити та призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.

Представник потерпілої сторони - Костринської сільської ради ОСОБА_5 повідомив про надання згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, проти затвердження такої не заперечував, повністю підтримав позовні вимоги заявлені в цивільному позові.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю розуміє свої права, визначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.246 КК України, як незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання останнього відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 246 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання, крім того, таке покарання узгоджено з урахуванням ст. 65 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 є неодруженим, має на утриманні малолітню дитину, є непрацевлаштованим, працездатним, має місце реєстрації та місце постійного проживання, за яким характеризується позитивно, є несудимим, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно положень п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Щодо заявленого Костринською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області в особі представника ОСОБА_5 цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 88713,69грн. за шкоду, заподіяну вчиненням кримінального правопорушення внаслідок незаконної порубки дерев, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч.4 ст. 68 та ч.1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України, яка компенсується в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст.129 КПК України).

Як вбачається з положень ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи дотримання позивачем вимог ст.128 КПК України, оскільки в ході розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 здійснив незаконну порубку дерев на території Костринської ОТГ, чим завдав шкоди на суму 88713,69грн., враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав повністю, визнання цивільного позову обвинуваченим ОСОБА_3 не суперечить вимогам закону (ст.16, ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1192 ЦК України), враховуючи ч.4 ст.206 ЦПК України, суд приходить до висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

У порядку ст.122, ч.2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався. Підстав для його обрання суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 174, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 травня 2024 року, укладену між прокурором Ужгородськоїокружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 ем у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені 23 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 уобраховувати з дня ухвалення вироку - з 30 травня 2024 року.

Цивільний позов Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 88713 (вісімдесят вісім тисяч сімсот тринадцять)гривень 69 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- деревину породи "Бук" загальною кубомасою близько 5 метрів кубічних, яку передано на зберігання майстру лісу ОСОБА_7 - передати потерпілій стороні Костринській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року (справа №298/235/24, провадження №1-кс/298/12/24) - скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1