Справа № 592/8186/24
Провадження № 1-в/592/226/24
УХВАЛА

06 червня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 про перерахунок строку відбування

покарання та заміну покарання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Буринського районного суду Сумської області від 15.12.2022 за ч. 3 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 22.02.2021 до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25.12.2023.

Тимчасово перебуваючи в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» засуджений подав заяву та просить перерахувати строк покарання, а саме врахувати день тримання під вартою за два дні позбавлення волі та замінити невідбуте покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, також вказав, що для відбування покарання йому визначено колонію у Кіровоградській області. Вважає, що довів виправлення, адже бажає одружитися та згоден працювати в умовах обмеження волі.

Захисник підтримав клопотання засудженого.

Прокурор вважав, що клопотання не підсудне Ковпаківському районному суду м.Суми, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

З заяви засудженого та повідомлення державної установи «Сумський слідчий ізолятор» вбачається, що засуджений ОСОБА_4 на теперішній час утримується у державній установі «Сумський слідчий ізолятор» тимчасово. Зокрема, засуджений тимчасово залишений згідно з ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 17.01.2024.

Зазначена засудженим колонія знаходиться у Кіровоградській області, тобто за межами територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м.Суми.

За загальними засадами кримінального провадження не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених КПК України, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. У випадках і порядку, передбачених цим Кодексом, певні категорії осіб (неповнолітні, іноземці, особи з розумовими і фізичними вадами тощо) під час кримінального провадження користуються додатковими гарантіями.(ст.10 КПК України)

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.(ч.1 ст. 21 КПК України)

Процесуальний закон визначає, що судочинство здійснюється судом згідно правил визначеним КПК України (ч.1 ст. 30 КПК України). Поряд з цим закон визначає поняття територіальної, інстанціїної та предметної підсудності судів при розгляді кримінальних проваджень (ст.ст. 32 - 33-1 КПК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Наведені положення закону вказують на те, що сторони кримінального провадження мають звертатися до суду у спосіб визначений законом. Суд відповідно має право вирішувати лише ті питання які віднесені до його повноважень.

Законом передбачено вирішення судом питань у порядку виконання вироків, які набрали законної сили.

Зокрема згідно з п.п. 3 та 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання та інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Аналізуючи наведений зміст положень закону вбачається, що на стадії виконання вироку саме суд за місцем відбування покарання має право вирішувати клопотання про заміну невідбутої частини покарання. З наведеного слід зробити висновок, що засуджений має право подавати клопотання до відповідного суду за місцем відбування покарання. Таке положення закону узгоджується з загальними засадами судочинства.

З наведених норм також вбачається, що законом визначено суд який має повноваження розглядати такі клопотання. Тобто повноваження для розгляду зазначених клопотань віднесено не до усіх судів, а лише до суду до територіальної юрисдикції якого належить місце де засуджений відбуває покарання.

Положеннями ст. 86 КВК України визначено, що засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у колоніях.

Натомість згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий ізолятор є установою попереднього ув`язнення. Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.(ст.2 Закону)

Таким чином з наведених положень законів вбачається, що слідчий ізолятор не є установою де засуджений відбуває покарання. Належним місцем відбування покарання є відповідна установа виконання покарання (колонія). У зв`язку з цим для засудженого не можна вважати, що він відбуває покарання у слідчому ізоляторі.

Натомість згідно наведених положень закону таке клопотання засудженим має бути подане до відповідного місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений має відбувати покарання, тобто за місцем розташування колонії.

Узагальнюючи наведене вбачається, що заява засудженого не належить до розгляду Ковпаківським районним судом м.Суми. В цілому заява засудженого подана з порушенням п.п. 3 та 14 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, а саме до неналежного суду.

Ураховуючи наведене у задоволенні клопотання слід відмовити через те, що розгляд поданого клопотання не належить до повноважень Ковпаківського районного суду м.Суми.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, Законом України «Про попереднє ув`язнення», суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про перерахунок строку відбування покарання.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1