Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/101/24
У Х В А Л А

27.03.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні №0000023 відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Клопотання мотивовано тим, що 4 січня 2024 року близько 14 години 50 хвилин ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у салоні якого в якості пасажирів перебували ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_4 , рухаючись зі швидкістю близько 70 км/год по вул. Миру в с. Велика Копаня, Берегівського району в напрямку центру с.В.Копаня, Берегівського району, в порушення вимог п.2.3(б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; 12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», Правил дорожнього руху України, не ураховував дорожні умови та обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, і в такий спосіб своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, водій ОСОБА_5 не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху на автодорозі що має заокруглення, не впорався з керуванням, втратив контроль за керованістю автомобіля марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого, біля будинку АДРЕСА_4 , допустив зміну напрямку руху автомобіля ліворуч та виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення задньою частиною лівого борта автомобіля марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 із передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку в межах своєї смуги руху, під керуванням неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у салоні якого в якості пасажирів перебували ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир заднього сидіння позаду переднього пасажирського сидіння автомобіля марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичного експерта № 16 від 02.02.2024 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді : перелом восьмого ребра по задній аксілярній лінії, які згідно п.2.2.1/в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, руйнування перенхіми селезінки, яке є небезпечним для життя у момент його спричинення і за цією ознакою, згідно п. 2.3.1/л «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, і є в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, що мала місце 04.01.2024 року.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичного експерта № 17/в від 12.03.2024 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді : забою м`яких тканин чола, обличчя, грудної клітки та поперекового відділу хребта, які згідно п.2.3.5, п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили розладу здоров`я або незначну стійку втрату працездатності, струс головного мозку, який згідно п. 2.3.3, п.2.3.2/«а» «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили розладу здоров`я або незначну стійку втрату працездатності і є в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, що мала місце 04.01.2024 року.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичного експерта № 14/в від 12.03.2024 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді : саден шкірних покровів лівого плеча у верхній третині по передній поверхні лівого колінного суглобу по передній поверхні та правої гомілки в середній третині по передній поверхні, які згідно п.2.3.3, п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили розладу здоров`я або незначну стійку втрату працездатності, забійної рани шкірних покровів лівої вушної раковини та зовнішнього слухового проходу, субкон`юктивального крововиливу правого ока, визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності і є в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, що мала місце 04.01.2024 року.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичного експерта № 11 від 02.03.2024 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді : відкритої рани нижньощелепної ділянки зліва, відкритої рани колінного суглобу справа, множинні відкриті рани зап`ястка та кисті зліва, які згідно п.2.3.1 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоров`я, депігментація на шкірних покривах підборіддя зліва та тильної поверхні лівої кисті, які згідно п. 2.3.5 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності і є в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, що мала місце 04.01.2024 року.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичного експерта № 10 від 02.02.2024 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді : відкритої рани волосистої частини голови зліва, які згідно п.2.3.1 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоров`я, депігментація на шкірних покривах лобної ділянки зліва та передньої поверхні правого колінного суглобу, які згідно п. 2.3.5 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності і є в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, що мала місце 04.01.2024 року.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/1243-IT від 05.03.2024 в діях водія автомобіля марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , вбачається невідповідність вимогам пунктів 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору заходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо- транспортної пригоди.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками ДТП, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

19.03.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , висновком судово-медичної експертизи, висновками автотехнічних експертиз та іншими матеріалами зібраними в ході досудового розслідування.

На даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування зазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину.

Більше того, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, без дозволу слідчого, прокурора та суду, може виїхати з місця проживання, переховуючись при цьому від органів слідства, прокурора, суду, не має постійного джерела доходу, не заміжня, внаслідок чого не має соціальних чинників, які б прив`язували її до місця постійного проживання.

Застосування особистого зобов`язання буде достатньо ефективним запобіжний заходом для запобігання наведеним ризикам.

Прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний та захисник щодо клопотання не заперечили.

Заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали клопотання та витяг є ЄРДР щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.

Так, розглядаючи зазначене клопотання суд виходить з того, що заходи забезпечення кримінального провадження (ч.1 ст.131 КПК України) застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Враховуючи те, що підозрювана не має постійного місця роботи, не має стабільного джерела доходів, у зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування, а саме не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора, суду, а не застосування запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам, не забезпечить належної процесуальної поведінки, виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства, в зв`язку з чим щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-179,184,193,194,196,198,199 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого за першою вимогою;

- не відлучатися із АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1