ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/3230/24

Провадження № 1-кп/210/553/24

27 червня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у підготовчому судовому засіданні: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг в режимі дистанційного судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 23 квітня 2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000468 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий:

- 06 жовтня 2011 року Центрально-Міським районними судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 21 вересня 2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі з випробуванням на 1 рік 6 місяців;

-29 березня 2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі:

-08 листопада 2016 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 06 травня 2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

-30 травня 2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, зміненого Дніпровським апеляційним судом 24 липня 2019 року в частині призначення покарання, яким призначено покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- 10 жовтня 2019 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 02 березня 2020 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

-03 серпня 2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі. 13.04.2023 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-12 жовтня 2023 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком у 1 рік;

-08 лютого 2024 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 369 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вирок від 12.10.2023 року ухвалено виконувати самостійно

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 190 КК України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи неодноразово судимим, в тому числі за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, в останнє - вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 08.02.2023 року, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову, повторно, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

14 березня 2024 року, близько 13:00, більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_4 зателефонував раніше знайомому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та в ході телефонної розмови, повідомив останньому, що потребує для виконання будівельних робіт шліф машинку кутову, яку ОСОБА_9 погодився надати. В цей час у ОСОБА_4 виник раптовий намір на заволодіння майном останнього, а саме шліф машинкою кутовою DWT «WS08-125TV» у корпусі зеленого кольору, шляхом зловживання довірою.

Того ж дня, у невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись поблизу території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом шахрайського заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою з боку потерпілого, зустрівся з потерпілим ОСОБА_9 та отримав від останнього шліф машинку кутову «WS08-125TV» у корпусі зеленого кольору, таким чином заволодівши нею. При цьому, не маючи наміру повертати вказане майно, ОСОБА_4 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнового збитку, який відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1576 від 29.03.2024, становить 1270,00 гривень.

Крім того, 24 березня 2024 року в обідній час, більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_4 перебуваючи поблизу території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , де в цей час у ОСОБА_4 виник раптовий умисел на заволодіння майном останнього, а саме бензопилою марки «Grunhelm» GS62-18 у корпусі зеленого кольору, шляхом зловживання довірою.

Так, того ж дня, у невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись поблизу території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом шахрайського заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою з боку потерпілого, повідомивши ОСОБА_7 неправдиву інформацію щодо своїх дійсних намірів, а саме виконати роботи з підрізання дерев, заволодів бензопилою марки «Grunhelm» GS62-18 у корпусі зеленого кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1577 від 29.04.2024, становить 2310,00 гривень. При цьому, не маючи наміру повертати вказане майно, ОСОБА_4 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнового збитку на вказану суму.

А також, на початку квітня 2024 року в обідній час, більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_4 перебуваючи в районі вулиці Каховської в Металургійному районі міста Кривого Рогу, зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 та повідомив останньому, неправдиву інформацію про необхідність для виконання ремонтних робіт перфоратору.

Того ж дня, у невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись на території поблизу будинку за адресою АДРЕСА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом шахрайського заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою з боку потерпілого, отримав від ОСОБА_8 , перфоратор «Дніпро-М» RH-120MB, таким чином заволодівши ним. При цьому, не маючи наміру повертати вказане майно, ОСОБА_4 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнового збитку сума якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1598 від 30.04.2024, складає 2100 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками «заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно».

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

30 травня 2024 року у кримінальному провадженні №0000468 від 23 квітня 2024року укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_6 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , за письмовою згоди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за частиною другою статті 190 КК України України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Також сторонам угоди узгоджено визначення остаточного покарання на підставі статті 71 КК України - шляхом часткового складання невідбутих покарань.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. При цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_5 судовому засіданні просив затвердити угоду.

Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Від потерпілих отримана письмова згода. Також потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Судом додатково досліджено: характеризуючий матеріал відносно обвинуваченого, матеріали, що стосуються речових доказів, витрат на проведені експертизи.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 за частиною ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо нетяжкого злочину. Санкція частини 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.

Виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 який, будучи допитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчинених ним кримінальних правопорушень (епізодів шахрайства), беззаперечно визнав свою вину. Розкаявся, шкодує про вчинене.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши матеріали справи у сукупності з показами обвинуваченого, суд визнає ОСОБА_4 винуватим за частиною 2 статті 190 КК України за ознаками «заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно».

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення за частиною 2 статті 190 КК України сторони домовились про покарання в межах встановленої санкції статті у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі частиною 1 статті 71 КК України, до даного покарання приєднати шляхом часткового складання невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2024року, та остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяці позбавлення волі.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Крім того, обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає повне визнання вини та щире каяття. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання в обвинувальному акті рецидив злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений вину визнав повністю та беззаперечно, щиро розкаявся, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра перебував до 2013 року, знятий з обліку, у лікаря нарколога не перебуває, не має на утриманні малолітніх дітей, в той же час неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів проти власності. За місцем мешкання характеризується посередньо.

Майнова шкода потерпілим відшкодована шляхом повернення майна.

Крім того, суд враховує висновок судово-психіатричного експерта № 306 від 27.05.2024 р., про те, що в період часу, що відносяться до інкримінованих йому діянь, ОСОБА_4 виявляв і в даний час виявляє органічно емоційний лабільний розлад. Міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. На теперішній час може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. В застосуванні заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, суд погоджується з узгодженою мірою покарання, на призначення ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, яке є ближчою до максимальних меж санкції частини 2 статті 190 КК України,

Крім того, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням наступного.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Таким чином вирішальне значення має дата постановлення попереднього вироку, а не набрання ним законної сили.

Відповідно до частин 4, 5 статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, станом на дату ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2024 року, яким визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком до 4 (чотирьох) років з конфіскацією майна.

Епізод шахрайства від 14 березня 2024 року (потерпілий ОСОБА_9 ) ОСОБА_4 вчинив перебуваючи на іспитовому строці за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2023 року та після винесення вироку Дзержинським районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2024 року.

Епізод шахрайства від 24 березня 2024 року (потерпілий ОСОБА_7 ) ОСОБА_4 вчинив перебуваючи на іспитовому строці за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2023 року та після винесення вироку Дзержинським районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2024 року.

Епізод шахрайства квітень 2024 року (потерпілий ОСОБА_8 ) ОСОБА_4 вчинив перебуваючи на іспитовому строці за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2023 року та після винесення вироку Дзержинським районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2024 року.

Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2024 року, ухвалено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 12 жовтня 2023 року, яким ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 190 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, ні підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік виконувати самостійно.

Проте, кримінальні правопорушення за ч.2 ст. 190 КК України, за якими обвинувачений визнається винуватим в даному провадженні, вчинені в період іспитового строку як за вироком Дзержинським районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2024 року так і за вирокомДзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 12 жовтня 2023

За таких обставин, покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, та до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2024 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі та за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 12 жовтня 2023 у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначити покарання обвинуваченому у виді 4 (чотирьох) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

За змістом частини 3 статті 71 КК України призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вирокі

На підставі викладеного, ОСОБА_10 слід призначити покарання з урахуванням положень частини 3 статті 71 КК України та визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (один) місяць позбавлення волі з конфіскацією майна.

Мотиви ухвалення інших рішень

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні. Цивільний позов відсутній. Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 тимчасово залишений в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань «№3» на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 469, 472, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 травня 2024 року у кримінальному провадженні №0000468 від 23 квітня 2024 року між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_6 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , за письмовою згоди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до частини 1, 3 статті 71 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначити покарання за сукупністю вироків, приєднавши частково до покарання, призначеного цим вироком, невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2023 року у виді 1 (одного ) місяця позбавлення волі та за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2024 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі з конфіскацією майна та призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 27 червня 2024року.

Речові докази:

- шліф машинкою кутовою DWT «WS08-125TV» у корпусі зеленого кольору залишити у володінні власника - потерпілого ОСОБА_9 ;

- перфоратор «Дніпро-М» RH-120MB - залишити у володінні власника - ОСОБА_11 ;

- бензопилу марки «Grunhelm» GS62-18 у корпусі зеленого кольору - залишити у володінні власника - ОСОБА_7 ..

Матеріали кримінального провадження №0000468 від 23 квітня 2024року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/3230/24, провадження №1-кп/210/553/24.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок складено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1