Провадження №: 1-в/755/75/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання фахівця ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

інспектора ОСОБА_5 ,

встановив:

Фахівець ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області подала до суду клопотання про вирішення питання про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року ОСОБА_3 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

24 травня 2022 року ОСОБА_3 був поставлений на облік Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київської області, та було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації, однак останній не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

20 червня 2022 року уповноваженою особою Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 . Під час виходу двері вказаної квартири та сусідніх квартир ніхто не відчинив.

10 листопада 2022 року уповноваженою особою Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 . Під час виходу двері вказаної квартири відчинила дружина, якій було вручено виклик на 19 листопада 2022 року.

14 листопада 2022 року відбулась телефонна розмова між уповноваженою особою Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області та ОСОБА_3 , який повідомив, що з лютого 2022 року перебуває на військовій службі, та на даний час знаходиться у госпіталі.

Так, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 07 жовтня 2022 року за № 1748/01-500п та № 1748/02-44б, ОСОБА_3 дійсно з 09 травня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та в період з 29 червня 2022 року по теперішній час приймає безпосередню участь у бойових діях.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1562922 встановлено, що ОСОБА_3 з 10.11.2022 року по 13.11.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отримання пораненням 08 листопада 2022 року під час бойових дій. Направлений на евакуацію у шпиталь.

20 грудня 2023 року Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за № 3425/33.12-58 надав інформацію про те, що у відділі не проводилась державна реєстрація смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перевірку проведено з 10.11.2022 року по час надання відповіді.

З Довідки Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві № 195-19122023/80210 від 19 грудня 2023 року встановлено, що засуджений ОСОБА_3 за період з 28 грудня 2021 року до кримінальної відповідальності не притягувався.

У судовому засіданні інспектор подання підтримала, просила звільнити ОСОБА_3 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував щодо звільнення ОСОБА_3 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Засуджений у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши думку інспектора, прокурора, вивчивши подання та матеріали особової справи №37/2022 року, суд приходить до наступних висновків.

Вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 23.11.2021 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 ( вісімдесят) годин. 24.05.2022 року ОСОБА_3 був поставлений на облік Дніпровським районним відділом з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області та того ж дня засудженому було направлено виклик, але останній не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

20 червня 2022 року уповноваженою особою Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 , двері вказаної квартири та сусідніх квартир ніхто не відчинив.

14 листопада 2022 року відбулася телефонна розмова між уповноваженою особою Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області та ОСОБА_3 , в якій останній повідомив, що з лютого 2022 року перебуває на військовій службі, та на даний час знаходиться в госпіталі.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 07 жовтня 2022 року за № 1748/01-500п та № 1748/02-44б, ОСОБА_3 з 09 травня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та в період з 29 червня 2022 року по теперішній час приймає безпосередню участь у бойових діях. З виписки медичної карти стаціонарного хворого № 1562922 встановлено, що ОСОБА_3 з 10.11.2022 року по 13.11.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманням пораненням 08 листопада 2022 року під час бойових дій. Направлений на евакуацію у шпиталь.

З довідки Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві № 195-19122023/80210 від 19 грудня 2023 року вбачається, що засуджений ОСОБА_3 під час іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягувався.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст.80 КК України.

Відповідно до ст. 537, 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом, який ухвалив вирок за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частинами 3, 4 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Таким чином, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах подання відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, то підстави вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався, відсутні.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання. Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року, факт ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання не встановлений, суд вважає, що подання фахівця ІІ категорії Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення питання про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 засудженого за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання (подання) фахівця ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про вирішення питання про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 засудженого за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у виді громадських робіт на строк 80 ( вісімдесят) годин, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року - задовольнити.

ОСОБА_3 , засудженого 23.11.2021 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин- звільнити у зв`язку з закінченням строків давності його виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: