Код суду 233 Справа № 233/88/24
Вирок

Іменем України

10 травня 2024 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому спеціальному судовому провадженні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 01 жовтня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, одруженого, який на утриманні має 2 неповнолітніх дітей 2005 р.н. і 2010 р.н., не працює, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимий, особу засвідчено паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Червоногвардійським РВ Макіївського УМВС України в Донецькій області 05.12.1997,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки (далі за текстом - ВР УРСР) 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, ВР УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до Рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005, № 6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації (далі за текстом - РФ) шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил й інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 07.04.2014 у м. Донецьку Донецької області видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики» (далі за текстом - «ДНР»), яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».

За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією РФ, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські (так звані «органи державної влади ДНР») та силові органи.

Так, на учасників органів силового блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії РФ та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема шляхом:

- систематичної організації та здійсненні актів застосування збройної сили проти держави України в особі Збройних Сил України (далі за текстом - ЗС України), інших військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, зокрема, ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню їх службових обов`язків, обстрілів населених пунктів тощо;

- створення не передбачених законом збройних формувань (далі за текстом - НЗФ) та участь в їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області з метою їх виводу з-під контролю органів державної влади України та їх включення до самопроголошеного псевдодержавного утворення «ДНР»;

- захоплення чи заволодіння в інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами з метою оснащення НЗФ, що вчиняють дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- блокування виконання правоохоронними органами та підрозділами ЗС України, передбачених Конституцією та законодавством України, функцій на тимчасово окупованій території України;

- силового подолання опору цивільного населення окупаційній адміністрації шляхом фізичної розправи та незаконного позбавлення волі;

- координації та узгодження своїх дій з діями регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил й інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, з метою спільного та ефективного протистояння ЗС України й іншим військовим формуванням;

- силової підтримки учасників органів політичного та управлінського блоку незаконних утворень «ДНР», захопленні, укріпленні та охороні зайнятих ними будівель та споруд.

Водночас, на учасників органів політичного блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії РФ та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом:

- створення та участі в діяльності окупаційної адміністрації РФ, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні РФ самопроголошені органи, що узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях Донецької області;

- видачі нормативно-правових актів від імені окупаційної адміністрації РФ та самопроголошених органів державної влади «ДНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній організації, приховування факту збройної агресії РФ проти України, отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та ЗС України;

- координація та узгодження своїх дій з радниками й інструкторами РФ, з метою спільного та ефективного протистояння ЗС України, іншим військовим формуванням, та вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення Антитерористичної Операції (АТО) і заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, стримування і відсічі російської збройної агресії в Донецькій та Луганській областях (ООС), та формування думки серед населення про законність власних дій;

- забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою, агітаційними матеріалами тощо.

При цьому, кожен учасник органів політичного та силового блоків «ДНР» (у тому числі, які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлював, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії РФ і зміна меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил й інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій РФ на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою ВР України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України й бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Одночасно, представниками РФ та контрольованими ними особами з числа громадян України, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку «ДНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями, які згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації РФ.

Так, у районних центрах та містах на тимчасово окупованих територіях у Донецькій області створено не передбачені законодавством України так звані «государственные администрации ДНР». Також прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України, зокрема:

- «Конституцию ДНР» від 14.05.2014, у ст. 54 якої вказано, що адміністративно-територіальними одиницями «ДНР» є райони та міста республіканського значення;

- «Постановление Совета Министров ДНР № 32-6 от 08.09.2014 «О введении государственных администраций на освобожденных территориях ДНР», у якому зазначається, що голови «государственных администраций» в адміністративно-територіальних одиницях призначаються розпорядженням «председателя Совета Министров ДНР»;

- «Указ Главы ДНР № 178 от 06.05.2015 «Об упорядочении структуры республиканских органов исполнительной власти, их территориальных подразделений и местных администраций»;

- «Указа Главы ДНР № 13 от 19.01.2015 «О принятии временного (типового) положения о местных администрациях ДНР».

Зокрема, на тимчасово окупованій території у Донецькій області сформовано так звану «администрацию г. Макеевки».

22.01.2015 ОСОБА_5 , знаходячись у м. Макіївці Донецької області, підтримуючи ідею насильницького відокремлення Донецької області від України та створення на території Донецької області «ДНР», тобто ідею зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з іншими представниками окупаційної адміністрації РФ (досудове розслідування відносно яких проводиться в інших кримінальних провадженнях), вступив до її складу.

При цьому, ОСОБА_5 було призначено на посаду «главы администрации Горняцкого района г. Макеевки», яку він, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , обіймав до 24.05.2019.

Далі, так званим «указом Главы ДНР о назначении № 156» від 24.05.2019, виданим у м. Донецьку, ОСОБА_5 призначено «главой администрации города Макеевки Донецкой Народной Республики», в якості якого, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , він продовжує перебувати по теперішній час.

У вказаний період часу ОСОБА_5 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з числа інших членів окупаційної адміністрації РФ (стосовно яких досудове розслідування проводиться в інших кримінальних провадженнях), на посадах «главы администрации Горняцкого района г. Макеевки» та «главы администрации г. Макеевки» вчиняв дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та забезпечення утримання окупованої частини Донецької області.

Зокрема, ОСОБА_5 , керуючи апаратом так званої «государственной администрации», видавав та виконував документи, що мають ознаки організаційно-розпорядчих (накази, розпорядження), але відповідно до чинного законодавства України є нікчемними, щодо забезпечення реалізації узурпованих «государственными администрациями» функцій місцевої влади на тимчасово окупованих територіях у м. Макіївці Донецької області, в тому числі у сфері оборони спільно з іншими самопроголошеними органами «ДНР»; щодо організації роботи з перереєстрації підприємств, промислові потужності яких залишились на території м. Макіївки, та стягнення коштів у вигляді так званих «податків» на користь окупаційної адміністрації РФ; проведення політики запровадження російського рубля як єдиної валюти на тимчасово окупованій території; формування так званого «местного бюджета ДНР» та використання його коштів; проведення мобілізаційної роботи серед місцевого населення щодо його залучення до лав НЗФ «ДНР»; організації заходів, спрямованих на формування позитивного іміджу «ДНР»; героїзації злочинних дій представників НЗФ «ДНР» тощо.

Також, перебуваючи на вказаних посадах, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з іншими представниками окупаційної адміністрації РФ (стосовно яких досудове розслідування проводиться в інших кримінальних провадженнях), використовуючи надані владні повноваження, шляхом проведення зустрічей з мешканцями міста та використовуючи окремі засоби масової інформації, висвітлює діяльність «ДНР» і проводить агітаційно-роз`яснювальну та пропагандистську роботу з популяризації ідеї незалежності Донецької області від України з метою формування думки серед населення і світової спільноти про законність власних дій, легітимність створення та діяльності «ДНР», та висвітлюючи дії офіційної влади України як ворожі.

За активну участь у діяльності «ДНР», а також за значний вклад у розвиток та становлення «ДНР» ОСОБА_5 неодноразово заохочено та нагороджено її керівництвом: «почетной Грамотой Главы ДНР», «благодарностью Главы ДНР», «благодарностью Председателя Народного Совета ДНР», «почетной Грамотой Народного Совета ДНР», «грамотой Министерства обороны ДНР», «грамотой Министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий ДНР», «почетной грамотой Государственного комитета лесного и охотничьего хозяйства ДНР», «благодарностью Министерства образования и науки ДНР», «медалью Министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий ДНР «За содействие делу спасения», «медалью Министерства внутренних дел ДНР «За заслуги в деле защиты прав детей Донбасса», «медалью Министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий ДНР «За отличие в ликвидации последствий чрезвычайных ситуаций», «благодарностью Общественного Движения «Донецкая Республика» тощо.

14.02.2022 так званим «указом Главы ДНР об отстранении от должности № 18», виданим у м. Донецьку, ОСОБА_5 звільнено з посади «главы администрации города Макеевки Донецкой Народной Республики».

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 110 КК України, як умисні дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб.

Позиція обвинуваченого.

Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось у спеціальному провадженні згідно з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/15810/23 від 25.12.2023 року (т. 2 а.п. 139-140), тому ухвалою суду від 01.04.2024 року прийнято рішення про здійснення відкритого спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні (т.1 а.п. 116-117) та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.

У зв`язку з цим ОСОБА_5 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Отже обвинувачений ОСОБА_5 обізнаний, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду.

Так, під час досудового розслідування слідчим на електронну пошту т. зв. «администрации г. Макеевка ДНР» у графі «Тема» введено дані адресата « ОСОБА_5 » в розділі для написання тексту було введено текст повідомлення наступного змісту: «Доброго дня, Сергію Миколайовичу! До Вас звертається старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях майор юстиції ОСОБА_6 . Направляю Вам як підозрюваному, сканкопії наступних документів: Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, Пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного; Повістки про виклик на 24, 27, 30.09.2021 для участі у допиті та інших процесуальних діях, в якості підозрюваного. Після прочитаного Вами повідомлення, а також у разі виникнення будь-яких питань, прошу звертатися безпосередньо до мене за допомогою даної електронної поштової скриньки або за вказаній у Повістці адресі управління». Вказане повідомлення було надіслано адресату о 16 год. 34 хв. 20.09.2021 р.(т. 1 а.п. 92-93).

Також, вказані процесуальні документи були надіслані за допомогою службового мобільного телефону: НОМЕР_2 на номер телефону оператору зв`язку «Фенікс» у додатку месенджеру «WhatsApp» та на номер НОМЕР_3 , що згідно з наявними матеріалами кримінального провадження належить та яким користується підозрюваний ОСОБА_5 . Вказані повідомлення прочитані останнім о 18 год. 35 хв. 20 вересня 2021 року, у відповідь на ці повідомлення надійшло текстове повідомлення «Прислали». Про вказане свідчить рапорт слідчого ОСОБА_7 (т.1 а.п. 94-97).

Обвинувачений ОСОБА_5 , у судові засідання не з`явився, у тому числі незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» (т. 1 а.п. 40, 54, 106, 108, 111, 169), розміщені на сайті Костянтинівського міськрайонного суду Донецької област (т. 1 а.п. 41, 55, 107, 160) та, за бажанням прокурора, на сайті Офісу Генерального прокурора (т. 1 а.п. 42, 68, 110, 166).

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, починаючи зі стадії досудового розслідування даного кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 здійснювала активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого, а саме приймала участь у дослідженні доказів, виступала у судових дебатах. Захисник був ознайомлений із матеріалами кримінального провадження, що підтверджується відповідною розпискою.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Докази, які досліджені судом.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110КК України підтверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового слідства доказами, а саме:

- Змістом протоколу огляду мережі Інтернет від 09 липня 2019 року (т. 2 а.п. 16-29), складеного старшим оперуповноваженим СВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 .

Об`єктом огляду є Інтернет ресурс за пошуковим записом «Адміністрація м. Макіївки ДНР» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відкрився «Офіційний Інтернет сайт адміністрації м. Макіївки ДНР». Здійснено перехід до вкладок « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за відповідними посиланнями. На вкладці «Глава администрации», розміщеної за посиланням: «https://makeyevka.ru/glava-administrasii» відображено біографію ОСОБА_5 Здійснено перехід до вкладки « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в якій відобразились всі райони в м. Макіївки. Здійснено перехід до вкладки « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розміщеної за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на якій виявлено 4 т.зв. «розпорядження», виданих ОСОБА_5 , а також т.зв. «Положение об администрации г. Макеевки», що були збережені та записані на оптичний диск DVD-R «Artex», с/н: НОМЕР_4 , який долучатиметься до даного протоколу огляду в якості Додатку №1. На вищезазначеному сайті в розділі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та «Публикации», виявлені статі, в яких були розміщені фотозображення ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ( 40 фото).

За посиланням «https://makeyevka.ru/publskatsii/34701-glava-dnr-osvobodil-ot-zanimaemoj-dolzhnosti-i-rukovoditelya-administratsii-makeevki» виявлена стаття щодо призначення ОСОБА_5 на т.зв. посаду «голови адміністрації м. Макіївки ДНР». В ході огляду мережі Інтернет, на «Офіційному сайті ДНР», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 виявлено указ Главы ДНР №156 от ІНФОРМАЦІЯ_9 », який збережено на диск та долучено до протоколу в роздрукованому виді.

Здійснено перехід до Інтернет порталу «YuoTube», на якому виявлено 12 відеозаписів щодо т.зв. керівників «місцевих адміністрації м. Макіївки ДНР» ОСОБА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були збережені на оптичний диск.

Здійснено перехід до стартової сторінки та в пошуковій строчці введено посилання https://myrotvorets.center, що є офіційним Інтернет сайтом «Центру дослідження ознак злочинів проти національної безпеки України, світу, безпеки людства та міжнародного правопорядку « ОСОБА_11 ». При завантаженні анкетних даних « ОСОБА_5 », відкривається вікно з наявними у нього відомостями щодо причетності ОСОБА_5 до діяльності терористичної організації ДНР. В ході огляду виявлено 9 фотозображень зі статей щодо незаконної діяльності ОСОБА_5 у складі терористичної організації «ДНР»

Відповідно до «Указа главы Донецкой Народной Республики №156 от ІНФОРМАЦІЯ_10 ».

Інформацію збережено на оптичний диск (т. 2 а.п. 29), який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту зазначеного протоколу огляду.

-Змістом протоколу доступу до речей та документів керівник Управління безпеки у Східному РУ АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_12 надав тимчасовий доступ на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя №263/12618/20 від 16 жовтня 2020 року до документів, що є підставою для обслуговування фізичних осіб серед яких є ОСОБА_5 , інформація про які міститься на оптичному диску CD-R «Alerus», с/н: 83250*. (т. 2 а.п. 33-37).

-Змістом протоколу огляду предметів, речей та документів від 28 жовтня 2020 року (т. 2 а.п. 38-47), складено слідчим ОСОБА_6 .

Предметом огляду є оптичний диск CD-R «Alerus», с/н: НОМЕР_5 , отриманий під час тимчасового доступу до речей та документів. В ході огляду архіву з назвою «416300» міститься копія паспорту на ім`я ОСОБА_5 , заяви позичальника заповнені ОСОБА_5 , фотозображення ОСОБА_5 з карткою «АТ КБ «Приватбанк» в руках. Вказані документи роздруковані до протоколу.

-Висновком портретної експертизи №4 від 06.12.2021 р. відповідно до якого на скан-копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , на фотозображенні ОСОБА_5 із карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в руках, що записані на оптичному диску CD-R, марки «ALERUS», серійний номер НОМЕР_6 у вигляді файлів із назвами: «123636.tif», «495248.jpg», а також на зображеннях і відеозаписах у вигляді файлів із назвами: «001.jpg», «12-min.jpg», «29.jpg», «60-2.jpg», «bnpdbT39NgY.jpg», «Goloshapov_02.jpg», «goloshapov.jpg», «goloshshapo6.jpg», «IMG_4540.jpg», «IMG_4568.jpg», «IMG_6249.jpg», «IMG_7356.jpg», «IMG_8003.jpg», «IMG_8153.jpg», «IMG_8202 (1).jpg», «IMG_8299.jpg», «IMG_8323.jpg», «IMG_8375.jpg», «IMG_8694.jpg», «IMG_8868.jpg», «IMG_8907.jpg», «IMG_20190208_083616-min.jpg», «NIK_1950.jpg», «NIK_1956.jpg», «NIK_2157.jpg», «NIK_2159.jpg», «NIK_2279.jpg», «NIK_2307.jpg», «NIK_2324.jpg», «NIK_2343.jpg», «NIK_2364.jpg», «NIK_2374.jpg», «NIK_2399.jpg», «NIK_2437.jpg», «NIK_2443.jpg», «NIK_2449.jpg», «NIK_2453.jpg», «Интервью з главой Горняцкой районной администрации г. Макеевки Сергеем Голощаповым. mp4», що записані на оптичному диску DVD-R, марки «Artex», серійний номер CMDR47G-CFMWM05-0004 A324, зображена одна й та ж сама особа (т. 2 а.с. 51-56).

-Змістом протоколу огляду від 15 грудня 2020 року з використанням Інтернет у пошуковій системі «Google» документи видані «главою ДНР»: «Указ Главы Донецкой Народной Республики №13 от 19.01.2015 «О принятии временного (типового) положения о метных администрациях Донецкой народной Республики»; «Указ Главы Донецкой Народной Республики №372 от 23.10.2020»О внесении изменений во Временное (типовое) положение о местных администрациях Донецкой Наролдной Республики, утвержденное Указом Главы Донецкой Народной Республики от 19 января 2015 года №13». Зі змісту вказаних нормативних актів слідує, що «в своей деятельности местные администрации Донецкой Народной Республики подотчетны Главе Донецкой Народной Республики, положение о которых согласовываются с Администрацией Главы Донецкой Народной Республики. Местные администрации в соответствии с настоящим Положением создаются в районных центрах и городах по мере освобождения территорий Донецкой Народной Республики и ликвидируются путем передачи их прав и обязанностей сформированным в установленном порядке соответствующим органам местного самоуправления». Вказані документи містять загальні положення, структуру місцевих адміністрацій, повноваження місцевих адміністрацій, акті прийняті місцевими адміністраціями, економічна основа місцевих адміністрацій, заключні положення (т. 2 а.п. 59-71).

- Змістом протоколу огляду від 08 вересня 2021 року з використанням Інтернет у пошуковій системі «Google» виявлено документи видані «главою ДНР»: « ІНФОРМАЦІЯ_12 «Об упорядочении структуры республиканских органов исполнительной власти, их территориальных подразделений и местных администраций» який підписаний «Главой ДНР ОСОБА_13 ». Вказаний документ прийнятий « с целью создания единой структуры республиканских органов исполнительной власти и их территориальных подразделений, местных администраций». Зміст документу містить структуру та чисельність можливих керівних посад у вказаних адміністративних утвореннях (т. 2 а.п.72-77).

- змістом протоколу огляду від 09 вересня 2021 року з використанням Інтернет у пошуковій системі «Google» виявлено документ « Постановление Совета Министров ДНР № 32-6 от 08.09.2014 «О введении государственніх администраций на освобожденніх территориях ДНР», який підписаний «Председателем Совета Министров ДНР ОСОБА_13 . Зі змісту вказаного документу вбачається, що «государственные администрации» в адміністративно-територіальних одиницях призначаються розпорядженням «председателя Совета Министров ДНР» (т. 2 а.п.78-80).

- Змістом протоколу огляду від 10 вересня 2021 року з використанням Інтернет у пошуковій системі «Google» виявлено документ «Конституция ДНР» від 14.05.2014 яка підписана «Председателем Верховного Совета Донецкой Народной Республики ОСОБА_14 » та принята «Верховным Советом Донецкой Народной Республики». Зміст вказаного документу, а саме ст. 54, 55 містить адміністративно-територіальний устрій, державну символіку «ДНР» (т. 2 а.п.78-101).

- Змістом пред`явлення особи за фотознімками від 05.12.2023 проведеним слідчим ОСОБА_15 у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_16 впізнав особу зображену на фото АДРЕСА_4 , яка є ОСОБА_5 , який особисто не знайомий але часто бачив його в місті, якого впізнав за овалом обличчя, очами, носом (т. 2 а.п.128-133).

- Змістом протоколу огляду від 06 грудня 2023 року з використанням Інтернет браузера « ІНФОРМАЦІЯ_13 » вбудована функція «VPN» вмикається у разі відсутності доступу до Інтернет сайту та/або його блокуванні українськими/російськими провайдерами) з метою виявлення додаткової інформації щодо злочинної діяльності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 зокрема його участі у т. зв. ДНР. Під час моніторингу мережі Інтернет на т.зв. офіційному веб сайті «Главы ДНР» виявлено «Указ Главы ДНР №18 от ІНФОРМАЦІЯ_14 ». До матеріалів долучено вказаний наказ у роздрукованому вигляді.

Разом з цим, протокол допиту свідка ОСОБА_17 судом не досліджувався та оцінка йому не надається, оскільки свідок ОСОБА_17 безпосередньо допитаний в судовому засіданні 10.05.2024 (т. 2 а.п. 123-124).

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який надав суду покази про те, що він проживав в м. Макіївка, працював на ММК «Кірова» та йому відомо, про те, що ОСОБА_5 є міським головою м. Макіївка ДНР. Точної дати призначення на посаду не знає, особисто з ним не був знайомий, але у його присутності, перед днем міста проводили «суботник» на який приїхав ОСОБА_5 , зібрав старших на ділянках провів з ними спілкування-нараду та поїхав на інший об`єкт по всьому місту. На день міста ОСОБА_5 , як мер, розказував про покращення інфраструктури в м. Макіївка. Додав, що є сайт міського голови ОСОБА_5 на який люди писали з питань житлового благоустрою та він допомагав у вирішенні їх проблем. Підтвердив, що за його участю проходило впізнання та він по фотокартці впізнав ОСОБА_5 який був мером міста в якому він проживав.

Судом досліджені документи, які характеризують особу обвинуваченого:

- копія паспорту на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , серія НОМЕР_1 виданого Червоногвардійським РВ Макіївського УМВС України в Донецькій області 5 грудня 1997 року, відповідно до якого місто народження зазначено Запоріжжя, адреса проживання зазначена АДРЕСА_1 (т. 2 а.п. 41-42)

- персональні данні зазначені ОСОБА_5 під час оформлення анкети ПриватБанку: сімейний стан - одружений, освіта вища, ІНН (т. 2 а.п. 44),

- інформація про судимості ОСОБА_5 , відповідно до якої станом на 06.12.2023 останній до кримінальної відповідальності не притягався. (т. 2 а.п.149),

- довідка КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» № 1159 від 29.05.2020 згідно з якою ОСОБА_5 у психіатричних закладах Донецької області підконтрольній Україні не значиться та послуг з надання амбулаторної допомоги не отримував (т. 2 а.п. 148).

Оцінка суду.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_18 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_5 під час огляду по фотокарткам, його показання, надані в суді, були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, - часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідок з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити обвинуваченого у інкримінованому йому злочині.

У досліджених публікаціях з Інтернет ресурсів та з інших документів, а також з показів свідка судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно був призначений окупаційною владою країни-агресора на посаду «главы администрации города Макеевки». Добровільно погодився на зайняття вказаної посади, ОСОБА_5 усвідомлював, що його подальша діяльність буде спрямована на зміни меж території України, та на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що вчинено групою осіб. Перебуваючи на займаній посаді ОСОБА_5 як «глава администрации г. Макеевки ДНР» здійснював адміністративно-розпорядчі функції, а саме надав розпорядження про організацію торгівельного реєстру суб`єктів господарювання які здійснюють діяльність з побутового обслуговування населення м. Макіївки, щодо створення комісій з надання матеріальної допомоги у грошовому вимірі, щодо затвердження Плану основних заходів з цивільної оборони м. Макіївки на 20019 рік та інші.

Під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 досліджено ряд доказів, які підтверджують факту того, що обвинувачений діяв на виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на зміну меж території та державного кордону України шляхом зайняття посади та виконанням функцій глави адміністрації м. Макіївка т. зв. ДНР, що повністю суперечить Конституції та Законам України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , як голова незаконно створеної адміністрації в м. Макіївка, в своїй діяльності підпорядковувався керівництву іншого незаконно створеного окупаційною владою органу так званої «Донецька Народна Республіка», головою якої є ОСОБА_19 .

Таким чином, кваліфікація судом скоєного ОСОБА_5 злочину саме за попередньою змовою групою осіб ґрунтується на обставинах, безпосередньо встановлених в судовому засіданні, які поза розумним сумнівом свідчать про те, що ОСОБА_5 вчиняв свої дії на виконання указу ОСОБА_14 . Крім того, здійснював керівництво апаратом так званої «государственной администрации» видавав для підлеглих розпорядження метою яких було забезпечення діяльності узурпованих «государственных администраций» на території тимчасово окупованого м. Макіївка Донецької області.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, поза розумним сумнівом.

Виходячи з зазначеного, судом достовірно встановлено, що дії ОСОБА_5 , який є громадянином України, правильно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, як умисні дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Під час судових дебатів прокурор вказав, що всі обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення всебічно досліджені органом досудового слідства, перевірені судом під час судового розгляду і знайшли своє підтвердження. Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, а вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.110 КК України повністю підтверджується належними та допустимими доказами. Прокурор просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією усього належного йому майна на користь держави. Заходи забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно підлягають скасування, а судові витрати з проведення експертизи стягненню з обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат - ОСОБА_4 під час судових дебатів просила вирішити питання щодо винуватості на підставі досліджених матеріалів справи та ухвалити рішення з дотриманням верховенства права.

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.110 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 66, 67 КК України, пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та підвищену суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його особу, який отримав вищу освіту, одружений, у лікаря психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи також, що ОСОБА_5 вчинив даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у здійсненні, за попередньою групою осіб, дій на зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку встановленого Конституцією України, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 110 КК України з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його особистою власністю. Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи № 4 від 06.12.2021 на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Враховуючи, що на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя № 266/6085/21 від 04.10.2021 р. накладено арешт на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_5 , а розгляд провадження завершено, то арешт на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 118, 124, 369-376, 395, КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_5 початок строку відбування покарання обраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням експертизи № 4 від 06.12.2021 в сумі 6864,40 грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя № 266/6085/21 від 04.10.2021 р. на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили скасувати.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Суддя: