Справа №:755/4748/24
Провадження №: 1-кс/755/1085/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2024 р. м. Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000939, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором, уповноваженим здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, про арешт майна, в якому просить накласти арешт на речі, які були вилучені в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 .

Слідчий ОСОБА_3 в ході судового розгляду клопотання підтримав, просив задовольнити. Водночас, не заперечував щодо виключення з переліку майна, на яке просить накласти арешт слідчий, виключити мобільний телефон марки «Samsung», оскільки він не зберіг на собі слідів кримінального правопорушення та забезпечуватиме, зокрема, оперативний зв`язок підозрюваного зі слідчим.

Власник майна ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не прибули.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000939, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

16 березня 2024 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

16 березня 2024 року слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 на підставі ч. 3 ст.208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 КПК України, в присутності понятих було проведено особистий обшук затриманої особи, під час якого було виявлено та вилучено речі у відповідності до переліку, наведеного в протоколі особистого обшуку від 16.03.2024 р., а саме:

1. мобільний телефон марки «Samsung» золотавого кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , з флеш-накопичувачем «Nokia» чорного кольору та чохлом синього кольору;

2. банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 );

3. банківські чеки;

4. чохол чорного кольору з гербом України та написом «Доброго вечора ми з України»;

5. грошові кошти в сумі 20 гривень;

6. штани спортивні «Adidas» червоного кольору з білими смугами;

7. куртку «Nike» чорного кольору;

8. кросівки «Kilme» білого кольору;

9. кофту сірого кольору.

Як зазначено слідчим, речі, перелічені в п.п. 2,4, є предметом вчинення злочину, оскільки були відкрито викрадені у потерпілого ОСОБА_11 . Банківські чеки, вказані у п. 3, підтверджують спроби зняття грошових коштів з банківської картки ОСОБА_12 № НОМЕР_3 . Водночас речі, наведені у п.п. 6-9, були одягнені на ОСОБА_6 в момент вчинення злочину.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 16.03.2024 р. вказане вище майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000939, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

16 березня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Накладення арешту на вказане майно забезпечить збереження речових доказів, унеможливить їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки вони містять відомості, які маються суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні.

18 березня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення особистого обшуку.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, слідчим були дотримані вимоги кримінального процесуального законодавства щодо строків звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що майно, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, відповідає вимогам, визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки речі та предмети можуть бути доказом злочину, а саме зберегли на собі його сліди та містять інші відомості (інформацію), які можуть бути використанні з метою встановлення істини та проведення всебічного, повного розслідування кримінального провадження, а також можуть слугувати доказами у встановленні певних обставин під час здійснення досудового розслідування. Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що вилучене під час особистого обшуку майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилученого під час проведення слідчих дій майна.

Водночас слідчий суддя враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню, за виключенням мобільного телефону марки «Samsung», на арешті якого слідчий не наполягав.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.03.2024 р. під час затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ); банківські чеки; чохол чорного кольору з гербом України та написом «Доброго вечора ми з України»; грошові кошти в сумі 20 гривень; штани спортивні «Adidas» червоного кольору з білими смугами; куртку «Nike» чорного кольору; кросівки «Kilme» білого кольору; кофту сірого кольору, шляхом заборони користування та розпорядження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13