Справа №: 398/3955/23
провадження №: 1-кп/398/182/24
ВИРОК

Іменем України

"21" травня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000159 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Звенигородка, м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з професійно-технічною освітою, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.01.2021 року за ч. 1 ст. 263 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.03.2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді 160 годин громадських робіт, на підставі ст. 71 КК України до покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді 3 років 20 днів позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_6 умисно, систематично вчиняє психологічне насильство відносно ОСОБА_7 , з якою спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, що призвело до страждань (моральна шкода) потерпілої.

Зокрема, ОСОБА_6 вчиняв домашнє насильство стосовно співмешканки ОСОБА_7 , тобто ображав грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, за що 24.01.2022, 30.01.2022, 25.08.2022, 06.09.2022 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 статті 173-2 КУпАП.

Разом з цим, незважаючи на численні випадки притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, останній відповідних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти домашнє насильство стосовно співмешканки ОСОБА_7 .

Так, о 16:45 годині 21.01.2023, ОСОБА_6 прийшов до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час разом з ОСОБА_6 проживали ОСОБА_7 з дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перебуваючи за вищевказаною адресою у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно співмешканки ОСОБА_7 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, ОСОБА_6 вчинив сварку, почав словесно ображати нецензурними словами потерпілу та погрожувати фізичною розправою, принижуючи цим її честь та гідність, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

Події, пов`язані із спричиненням ОСОБА_6 домашнього насильства спровокували у потерпілої ОСОБА_7 негативні психоемоційні утворення тривалими стресовими ситуаціями та конфліктами.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим по пред`явленому обвинуваченню за ст.126-1 КК України в повному обсязі, погодився із обставинами, викладеними в обвинувальному акті та зібраними у справі доказами, у скоєному щиросердечно розкаявся. Суду пояснив, що він проживав в кв. АДРЕСА_2 , однією сім`єю з ОСОБА_7 , без реєстрації шлюбу продовж чотирьох років. Мають з потерпілою двох спільних дітей, але в актовому записі про їх народження він батьком не записаний. Під час спільного проживання між ним і ОСОБА_7 виникали сварки з побутових питань, в ході яких він голосно кричав на останню, бувало ображав нецензурною лайкою. Розуміє, що таким чином здійснював на потерпілу психологічний тиск. Продовж 2022 року його неодноразово притягували до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з домашнім насильством. Востаннє бачився з потерпілою в березні 2024 року, попросив у неї вибачення за свою поведінку, у скоєному розкаявся. Просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, покарання просить призначити на розсуд суду (а.с.22).

Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд за згодою всіх учасників судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Крім того, судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що його характеризують, суд прийшов до переконання, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_6 вчинив умисний закінчений нетяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_6 неодружений, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку в закладі з надання психіатричної допомоги не перебуває, з 2010 року перебуває на обліку у лікаря-нарколого з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання канабіоїдів, осудний, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття.

До визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить рецидив злочину.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особи обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На переконання суду саме це покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст.50 КК України.

Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Крім того, ОСОБА_6 засуджено вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/2943/22 від 28.03.2023 року, який набрав законної сили 09.05.2023 року, за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді 160 годин громадських робіт, на підставі ст. 71 КК України до покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді 3 років 20 днів позбавлення волі. Враховуючи викладене, необхідно призначити йому покарання за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлено. Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано.

Речові докази по справі відсутні.

Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат на підставі ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів на проведення судової експертизи № СЕ-19/112-23/3183-ПС від 13.06.2023 року в розмірі 8843,00 грн.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покаранням призначеним за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/2943/22 від 28.03.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 21.05.2024 року

Зарахувати ОСОБА_6 до строку остаточно призначеного покарання частково відбуте ним покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/2943/22 від 28.03.2023 року з 10.03.2024 року до 20.05.2024 року включно.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 8843,00 грн. (вісім тисяч вісімсот сорок три гривні 00 копійок).

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України, може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1