Справа № 947/4447/24
Провадження № 1-кс/947/2739/24
УХВАЛА

04.03.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга захисника - адвоката ОСОБА_3 , в якій вона просить скасувати постанову старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23.02.2024 року про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0000108, та зобов`язати відповідних посадових осіб надати копії відео-фіксації до протоколу обшуку та протоколу затримання від 01.02.2024 року.

В судовому засіданні захисник наполягала на задоволенні скарги, посилаючись на викладені в скарзі доводи.

Слідчий в судовому засіданні заперечував на задоволенні скарги, посилаючись на те, що захисник не була учасником зазначених слідчих дій, крім того, діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено виготовлення та видача слідчим копій захиснику, проте, адвокат може прийти та самостійно виготовити відповідні копії відеозаписів.

Ознайомившись з матеріалами скарги, оскаржуваною постановою, приходжу до наступного.

Захисник звернулася до органу досудового розслідування з відповідним клопотанням в задоволенні якого слідчим було відмовлено, про що складено оскаржувану постанову.

Як вбачається з оскаржуваної постанови слідчого, в якості підстави для відмови, слідчий послався на право самостійно визначати перелік матеріалів досудового розслідування, ознайомлення з якими на певній стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Згідно до ч.1 ст. 222 КПК України, якою визначається недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Згідно до вимог зазначеної статті і кореспондуючись з зазначеними вимогами, діюче кримінальне процесуальне законодавство, зокрема, ст.221 КПК України, прямо регулює питання щодо можливості сторони захисту ознайомитися з відомостями щодо досудового розслідування до його завершення, тобто з документами, які підтверджують процесуальні дії, які плануються, підтверджують вже здійснені процесуальні дії, а також підтверджують вже прийняті процесуальні рішення, і, які сторона захисту просить зобов`язати їй надати.

Так, згідно до ч.1 ст.221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Тобто, зазначені вимоги кримінально процесуального закону на цій стадії кримінального провадження обмежують сторону захисту в отриманні матеріалів досудового розслідування, які містять відомості досудового розслідування, передбачаючи можливість ознайомлення тільки з матеріалами, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження не може зашкодити досудовому розслідуванню.

Вирішення питання, про те, які матеріали можуть зашкодити досудовому розслідуванню, а які не можуть, кримінальним процесуальним законом віднесено до виключної компетенції зазначених посадових осіб, тобто слідчого, дізнавача, прокурора.

Крім того, кримінальний процесуальний закон не надає слідчому судді права втручання в дискреційні повноваження слідчого, дізнавача, прокурора, в кримінальному провадженні, що підтверджується висновком, викладеним, зокрема, в постанові Верховного суду від 14.03.2023 року (справа 405/680/22), в якій зроблено висновок про те, що слідчий суддя не має повноважень зобов`язати прийняти рішення та визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своєї ролі у провадженні ( частина 3 статті 22 КПК).

На підставі викладено, вважаю, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.303, 304 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23.02.2024 року про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0000108 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1