УХВАЛА

13 травня 2024 року

м. Київ

справа № 686/15935/22

провадження № 51-1200ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 13 лютого 2024 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Прокурор звернулася до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення щодо засудженого ОСОБА_4 , де зазначає про його незаконність з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, проте, в недотримання зазначеної норми, прокурор до касаційної скарги не додала копії оскарженої нею ухвали Хмельницького апеляційного суду від 13 лютого 2024 року.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому необхідно враховувати, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції може ухвалити рішення про погіршення становища засудженого не тільки за наявності таких вимог в касаційній скарзі, а й відповідних обґрунтованих доводів учасника кримінального провадження, змістом яких охоплюються належні підстави для такого рішення, оскільки, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 26 КПК, Суд не може на власний розсуд відшуковувати в оскарженому рішенні відповідні підґрунтя для цього.

Прокурор в касаційній скарзі формально стверджує про те, що суд апеляційної інстанції, в недотримання приписів ст. 419 КПК, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення та не навів достатніх мотивів для залишення її без задоволення.

Зокрема, зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з висновками апеляційного суду, наведеними за результатом перевірки доводів сторони обвинувачення. Разом з цим, про те, яких порушень правил оцінки доказів, передбачених ст. 94 КПК, припустився апеляційний суд, перевіряючи доводи прокурора в цій частині, в касаційній скарзі не указано. Не обґрунтовано, яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено судом апеляційної інстанції з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК.

В касаційній скарзі, серед іншого, йдеться про недотримання апеляційним судом вимог статей 23, 404 КПК, які регламентують засаду безпосередності дослідження показань, речей і документів та межі перегляду судом апеляційної інстанції відповідно, в тому числі порядок повторного дослідження апеляційним судом обставин та доказів. Натомість в касаційній скарзі не обґрунтовано, чи були в апеляційного суду процесуальні приводи, в контексті приписів ч. 3 ст. 404 КПК, для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, або відповідних доказів.

У відповідності до положень статей 433, 437 КПК, наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3