Справа № 203/1971/24
Провадження № 1-кс/0203/1453/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

01 травня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 22 березня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному проваджені № 0000349, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав скаргу на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділ ( з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтави, ОСОБА_5 від 22 березня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, розпочатому 07 лютого 2024 року з внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000349 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, обґрунтовуючи це безпідставністю відмови, оскільки ОСОБА_4 в силу ч.2 ст. 55 КПК України є потерпілим, а посилання слідчого на те, що не встановлений факт завдання шкоди викликаний пасивністю процесуальної діяльності слідчого, тому скаржник просив скасувати постанову слідчого від 22 березня 2024 року та зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 22 квітня 2024 року скарга передана слідчому судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 23 квітня 2024 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу з наведених у ній підстав та просив задовольнити в повному обсязі.

Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, про відкладення розгляду не клопотав, проте неявка слідчого згідно ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Заслухавши думку представника скаржника, перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з часу внесення на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави № 554/9081/23, провадження № 1-кс/554/12234/2023 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 лютого 2024 року під № 6 2024 1700 3000 0349, здійснюється досудове розслідування за обставинами, викладеними в заяві ОСОБА_4 , що органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

16 березня 2024 року засобами поштового зв`язку адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 подав заяву про залучення потерпілого до кримінального провадження.

Постановою слідчого Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 22 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про залучення потерпілим ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні, з тих підстав, що потерпілим може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, яка має перебувати у прямому причинно-наслідковому зв`язку із відповідними діями, проте в ході розслідування не встановлений факт завдання такої шкоди ОСОБА_4 .

Так, слідчим суддею встановлено, що розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, здійснюється за викладеними в заяві ОСОБА_4 обставинами того, що службовими особами Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровської області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000183 за ч.4 ст. 296 КК України складено протоколи допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без фактичного їх допиту, на підставі яких в подальшому слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання про проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 та проведений обшук.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 366 КК України передбачена за складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, а за ч.2 ст. 366 КК України за ті самі діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Згідно пункту 4 ст. 364 КК України тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не зазначає про заподіяння йому будь-якої шкоди, як і не мотивує завдання шкоди у будь-якому розмірі у своїй заяві про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, ОСОБА_4 , вказуючи в своїй заяві від 16 березня 2024 року, що вчиненим злочином йому заподіяна моральна шкода не наводить обставини того, в чому полягає моральна шкода, її обґрунтування, причино-наслідковий зв`язок між конкретними діями та якими-небуть негативними наслідками, не визначає її грошовий еквівалент чи розмір.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ні з заяви про вчинення кримінального правопорушення, ні з заяви про визнання потерпілим не встановлено обставин, які б давали підстави за ч.1 ст. 55 КПК України для визнання ОСОБА_4 потерпілим від кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України з урахуванням того, що обов`язковою ознакою складу цього кримінального правопорушення є завдання особі відповідної шкоди, а положення ч. 1 ст. 55 КПК України визначають, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути (а не безумовно є), фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Таких висновків слідчий суддя дійшов з урахуванням згідно ч. 6 ст. 368 КПК України висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду № 13-57кс18 від 5 грудня 2018 року у справі № 301/2178/13-к.

Відповідно, за викладеними обставинами поданої в інтересах ОСОБА_4 заяви слідчим обґрунтовано відмовлено постановою від 22 березня 2024 року у визнанні потерпілим заявника, а тому в задоволенні скарги належить відмовити, про що постановляється ця ухвала у відповідності до ч.2 ст. 307 КПК України.

Керуючись ст. ст. 206, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 22 березня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному проваджені № 0000349, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження о 12-50 год. 06 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1