Справа № 646/6704/23
№ провадження 1-кп/646/319/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001185 від 05.11.2022 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 Кримінального кодексу України.

Стосовно обвинуваченої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строк дії якого ухвалою від 04.04.2024 в порядку ч. 5 ст. 615 КПК України продовжено по 02.06.2024 включно, без можливості внесення застави.

Враховуючи, що закінчити судовий розгляд у судовому засіданні неможливо, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення застави.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину проти національної безпеки України та з огляду на тяжкість можливого покарання за вчинений злочин існує ризик перераховування від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, обвинувачена може здійснити спробу незаконного впливу на свідків, у тому числі шляхом погроз та залякувань з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду; вона добровільно зайняла посаду директора ліцею та вчиняла дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора, толерантно поставилася до захоплення частини території України військами рф, у зв`язку з чим, враховуючи триваючу військову агресію російської федерації проти України, існує ризик, що вона може продовжити свою кримінально-протиправну діяльність та перешкодити встановленню істини по даному кримінальному провадженню.

При цьому, прокурор, посилаючись на ч. 6 ст. ст. 176, ч. 4 ст. 183 КПК України вважав, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, до обвинуваченої застосований бути не може та вважав за доцільне не визначати заставу.

Обвинувачена ОСОБА_3 просила застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки наміру ухилятися від суду не має. Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на відсутність будь-яких ризиків, на які посилається прокурор та наявність у неї иіцних соціальних зв`язків.

Заслухавши учасників судового провадження, оцінивши доводи, якими вони обґрунтували свої позиції, суд дійшов такого висновку.

Під час судового розгляду вищевказаного кримінального провадження ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04.04.2024 обвинуваченій ОСОБА_3 продовжено строк дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 02.06.2024, без визначення застави.

Разом з тим, з об`єктивних підстав, судовий розгляд вказаного кримінального провадження до зазначеного строку, завершити не представляється можливим.

Згідно положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Проте, це не означає, що прокурор і суд дублюють повністю положення процесуального закону, які застосовуються під час досудового розслідування, адже враховуються особливості судового розгляду кримінального провадження.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

У той же час, на стадії судового розгляду, при вирішенні питання щодо продовження строку раніше обраного запобіжного заходу, кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом». Ці питання є предметом самого судового розгляду, під час якого усім наданим доказам має бути надана правова оцінка.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, на цей час не всі докази сторони обвинувачення та сторони захисту досліджені, отже, усвідомлюючи невідворотність покарання, ризик можливості ОСОБА_3 ухилитися від суду, є достатньо обґрунтованим.

У ході судового розгляду цього кримінального провадження суд на даному етапі не вбачає ознак того, що ОСОБА_3 засуджує свою поведінку, критично ставиться до вчиненого, має бажання виправити наслідки вчиненого та готова нести можливе покарання, що свідчить не тільки про існування ризику можливого тиску з боку обвинуваченої на свідків у цьому провадженні, а й підвищує ризик можливого вчинення нею іншого кримінального правопорушення з огляду на продовження військової агресії рф та безпосередню близькість тимчасово окупованих територій.

Ризик переховування також знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, адже обвинувачена за своїм віком та соціальним статусом не має обмежень у перетині державного кордону України, та з огляду на посилення наступальних дій та обстрілів рф території Харківської області, доводять можливість задоволення своїх інтересів шляхом втечі на шкоду іншим учасникам кримінального провадження та правосуддя, намір ухилитися від вирішення проблемної ситуації, що сталася на території України.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, якщо цього вимагає суспільний інтерес.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, отже, саме цим виправдовується відповідний відступ, коли інтереси суспільства переважають над правами і свободами окремого громадянина, задля зменшення можливості обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення та довести, що за кримінально карні діяння особа може понести справедливе покарання.

Судовий розгляд не завершений, не у повному обсязі досліджені докази, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту. Саме після дослідження всіх обставин та доказів у кримінальному провадженні може бути вирішене питання щодо обґрунтованості та допустимості доказів кожної зі сторін у кримінальному провадженні, надано їм оцінку та прийняте рішення про обставини, які вони доводять чи навпаки спростовують.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченої, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини її життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, станом здоров`я.

Суд зазначає, що встановлені обставини про особу обвинуваченої, її соціальні зв`язки (наявність сім`ї, місця проживання), в світлі наведених вище фактичних даних не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлений ризик до малоймовірності чи до його виключення.

З урахуванням висновку суду про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій обвинуваченої, спрямованих на ухилення від суду, даних про особу обвинуваченої, її соціальні зв`язки, вказані захисником обставини для зміни запобіжного заходу, в тому числі відсутність ризику незаконного впливу на свідків, жодним чином не свідчать на наявність достатніх підстав вважати, що встановлений судом ризик зменшився, а відтак, захистом не спростовано тверджень прокурора, щодо того, що менш тяжкий запобіжний захід не зможе запобігти існуючому в провадженні ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченої і виконанні процесуальних рішень у справі.

За положеннями частини четвертої статті 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема, передбаченого статтею 111-1 Кримінального кодексу України.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченою її процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 131-132, 176,178, 183, 193, 194, 196, 201, 331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання її під вартою на 60 днів, тобто до 28.07.2024 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк з моменту вручення їй копії цього судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1