Справа № 195/1090/24
Провадження № 1-кс/195/183/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про арешт майна

03.07.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 27.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 27.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, а саме: автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі 4502 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що слідчим відділенням ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000136, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом того, 27.06.2024 року о 14.34 год. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тверезий, керуючи вантажним автомобілем марки ЗИЛ-ММЗ моделі 4502 реєстраційний номер " НОМЕР_1 " належним ФГ "Таллинн" рухався по польовій дорозі поблизу с. Преображенка, Нікопольського р-ну., де не обравши безпечну швидкість руху та проявивши неуважність до змін дорожньої обстановки допустив зіткнення з пішоходом неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має вади слуху та мовлення та раптово вийшла на грунтову дорогу.

Внаслідок ДТП пішохід неповнолітня ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забій стінки живота, забій грудної клітини, закритий перелом 5-6 ребер з ліва. Госпідалізована до обласної дитячої клінічної лікарні.

Так, 27.06.2024 заступником начальника СВ відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 дане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було зареєстроване до ЄРДР за № 0000136 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

До внесення даних до ЄРДР 27.06.2024 слідчо-оперативною групою було здійснено виїзд на місце скоєння ДТП, а саме на грунтову дорогу, яка розташована поблизу с. Преображенка в напрямку с. Зелений Гай, де в період часу з 15:48 до 16:10 був проведений огляд території скоєння дорожньо-транспортної пригоди, з метою виявлення та вилучення предметів та речей вчинення даного кримінального правопорушення. В ході проведення огляду місця події було виявлено і прийнято рішення про тимчасове вилучення автомобіля марки ЗИЛ-ММЗ моделі 4502 реєстраційний номер " НОМЕР_1 " належним ФГ " Таллинн " та під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення про тимчасове вилучення автомобіля марки ЗИЛ-ММЗ моделі 4502 реєстраційний номер " НОМЕР_1 " обґрунтовується тим, що слідчим під час здійснення огляду були виявлені на ньому механічні пошкодження характерні при зіткненні у вигляді: пошкодження заднього правого підкрилка. Після закінчення огляду місця скоєння ДТП, автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ моделі 4502 реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", тимчасово вилучений до спеціального майданчику зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул. Казкова 3А, смт. Томаківка, Дніпропетровської області.

Вищевказане майно, є об`єктом матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме було знаряддям вчинення кримінального правопорушення (транспортний засіб), зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб.

В загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно (автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ моделі 4502 реєстраційний номер " НОМЕР_1 "), визнано речовими доказами по справі, неможливості досягнення мети кримінального провадження в наступному.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності.

Правова підстава арешту майна (ч.2 ст. 170 КПК України): збереження речових доказів.

Вилучений 27.06.2024 при проведені огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ моделі 4502 реєстраційний номер " НОМЕР_1 , має суттєве значення при розслідуванні даного кримінального правопорушення, а саме: використовуватися для проведення експертиз: трасологічної, технічної, автотехнічної, оскільки маються сліди контактної взаємодії зі сторонніми предметами. 27.06.2024 постановою заступника начальника СВ ОСОБА_3 автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ моделі 4502 реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", долучений до кримінального провадження в якості речового доказу. Без проведення вказаних експертиз, повернення автомобіля неможливо в зв`язку з тим, що є ризик знищення користувачем слідів вчинення кримінального правопорушення, що призведе до втрати доказів по даному кримінальному правопорушенні, в межах проведення досудового розслідування.

В судове засідання слідчий СВ відділення поліції №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 не з`явся, надав суду заяву, в якій вказав, що має можливості прибути в судове засідання, просить суд розглядати клопотання у його відсутність та задовольнити.

Від власника майна також надійшла заява про слухання клопотання у їх відсутність, просить суд залишити за власником право користування, т.я. цей автомобіль потрібен для збору врожаю.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання власника майна не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши клопотання про арешт майна, додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважає необхідним задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 168 КПК України передбачено порядок тимчасово вилучення майна, а саме: тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наступне:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження майна.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

З матеріалів клопотання та наданих до нього додатків вбачається наступне.

Слідчий у кримінальному провадженні - заступник начальника СВ відділення поліції №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, вказує, що метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів по кримінальному провадженню № 0000136 внесене до ЄРДР 27.06.2024 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ВИТЯГУ з ЄРДР 27.06.2024 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000136 з правовою кваліфікацією за ст.286 ч.1 КК України з коротким викладом обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, наступного змісту: 27.06.2024 року о 14:34 водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тверезий, керуючи вантажним автомобілем марки «ЗИЛ-ММЗ» моделі 4502 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним ФГ «Таллинн» рухався по польовій дорозі поблизу с.Преображенка, Нікопольського району, де, не обравши безпечну швидкість руху та проявивши неуважність до змін дорожньої обстановки, допустив зіткнення з пішоходом неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має вади слуху та мовлення та раптово вийшла на грунтову дорогу. Внаслідок ДТП пішохід неповнолітня ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забій стінки живота, забій грудної клітини, закритий перелом 5-6 ребер зліва. Направлена до обласної дитячої клінічної лікарні.

Згідно протоколу огляду від 27.06.2024 було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб - автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ» моделі 4502 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився на грунтовій дорозі між полем та лісосмугою поблизу АДРЕСА_1 . В ході даного огляду встановлено наявність механічних пошкоджень транспортного засобу, а саме: підкрилка позаду справа.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 27.06.2024, в ході огляду дане майно було вилучено.

Постановою слідчого від 27.06.2024 року транспортний засіб - автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ» моделі 4502 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом та вилучений, і поміщений до спецмайданчику ВП №3 Нікопольського РУП для збереження.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником спеціалізованого вантажного самоскиду марки «ЗИЛ-ММЗ» моделі 4502, 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , - є ФГ «Таллинн».

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить висновку, що особа, яка звернулась із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, відповідно до вимог ч.3 ст. 170 КПК України та ст.174 КПК України, довела відповідність його критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та мета такого заходу відповідає інтересам суспільства, вона пов`язана із ефективністю розслідування кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами є законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було виявлено під час огляду місця події, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності, тобто, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Крім того, суд не може задовольнити клопотання власника майна про залишення йому право користування на автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі 4502 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки п. 19 ПОСТАНОВИ ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року передбачено, якщо для вирішення питань, які виникли у справі про

злочин проти безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту,

потрібні спеціальні знання, суд має призначити експертизу. У

відповідній ухвалі (постанові) слід навести необхідні експерту

вихідні дані, що ґрунтуються на матеріалах справи. За наявності в

них різних даних щодо обставин події суд доручає експерту дати

висновок стосовно кожного з варіантів окремо. На підставі аналізу

всіх зібраних у справі доказів суд повинен зазначити у вироку, які

вихідні дані він визнав такими, що відповідають дійсності, і з їх

урахуванням оцінити висновок експерта. При цьому слід виходити з

того, що згідно зі ст. 67 Кримінально-процесуального кодексу

України ( 1001-05 ) висновок експерта не має наперед установленої

сили, а також переваги перед іншими доказами і, як і всі вони, має

бути оцінений судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на

всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в

їх сукупності та відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експртизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Клопотання слідчого містить посилання на те, що речовий доказ - автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ моделі 4502 реєстраційний номер " НОМЕР_1 , має суттєве значення при розслідуванні даного кримінального правопорушення, а саме для проведення експертиз: трасологічної, технічної, автотехнічної, оскільки автомобіль має сліди контактної взаємодії зі сторонніми предметами.

Відповідно до п.5 розділу І НАУКОВО-МЕТОДИЧНІ РЕКОМЕНДАЦІЇ з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) основними завданнями трасологічної експертизи є ідентифікація або визначення родової (групової) належності індивідуально визначених об`єктів за матеріально фіксованими слідами - відображеннями їх слідоутворювальних поверхонь; діагностика (установлення властивостей, станів) об`єктів; ситуалогічні завдання (установлення механізму слідоутворення тощо). Трасологічною експертизою можна також установлювати факти, які належать до просторових, функціональних, структурних, динамічних і деяких інших характеристик процесу слідоутворення, а також особливостей слідоутворювальних об`єктів. Перед трасологічною експертизою можуть ставитись питання про наявність на предметах обстановки місця події слідів взаємодії з іншими предметами, придатність цих слідів для ідентифікації або про наявність у цих слідах ознак, що орієнтують на пошук зазначених об`єктів. Для вирішення ідентифікаційних завдань експерту необхідно надати: предмети зі слідами, а якщо вилучити їх неможливо, то копії слідів (зліпки, фотознімки); об`єкти, якими, за припущенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), могли бути залишені ці сліди; дані про час виявлення слідів, умови, у яких були об`єкти зі слідами до їх направлення на експертизу.

Відповідно до п.1 розділу ІІ НАУКОВО-МЕТОДИЧНІ РЕКОМЕНДАЦІЇ з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) основними завданнями автотехнічної експертизи є установлення несправностей транспортного засобу (далі - ТЗ), які загрожували безпеці руху, причин їх утворення та часу виникнення (до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) чи внаслідок неї або після неї), можливості виявлення несправності звичайно застосованими методами контролю за технічним станом ТЗ; визначення механізму впливу несправності на виникнення та розвиток пригоди. Установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди. Швидкість руху транспортних засобів, виходячи з їх пошкоджень, може визначатися за допомогою програмних комплексів з дослідження механізму ДТП, що рекомендовані для впровадження в експертну практику. Установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП. Момент виникнення небезпеки для руху, як правило, має зазначатися у документі про призначення експертизи (залучення експерта). Якщо у документі про призначення експертизи (залучення експерта) момент виникнення небезпеки не зазначений, то експерт, виходячи з аналізу дорожньої обстановки, може визначити його за даними, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.1 розділу ІІ НАУКОВО-МЕТОДИЧНІ РЕКОМЕНДАЦІЇ з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) основними завданнями транспортно-трасологічної експертизи є ідентифікація за слідами, залишеними ТЗ, певного його екземпляра або установлення його типу, моделі; визначення взаємного розташування ТЗ у момент їх контактування; визначення місця зіткнення ТЗ і місця наїзду на перешкоду (пішохода), установлення механізму утворення слідів; розташування ТЗ відносно проїзної частини на момент контактування. Вирішення цих завдань здійснюється шляхом дослідження слідів, виявлених на місці ДТП, пошкоджень транспортних засобів. Тому призначати транспортно-трасологічну експертизу доцільно лише тоді, коли є можливість надати експертові об`єкти, які перебували в контакті, або матеріали справи, у яких зафіксовано сліди.

Станом на час звернення до суду із клопотанням про арешт майна, слідчий не надав суду висновки судових експертиз, а саме: трасологічної, технічної, автотехнічної, оскільки слідчий тільки планує призначати.

Крім того, слід також врахувати, що не виключається факт виникнення необхідності у призначенні повторних чи додаткових експертиз.

Враховуючи вищевказані вимоги діючого законодавства України, обставини справи, суд приходить обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, вилученого під час огляду 27.06.2024 року, та яке визнано речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 27.06.2024 року, а саме: автомобілю «ЗИЛ-ММЗ» моделі 4502 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який находиться на зберіганні на майданчику зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул.Казкова, 3, с-ще Томаківка, Нікопольський район, Дніпропетровська область на підставі квитанції № 154/495/2024 від 27.06.2024 року.

Керуючись ст. ст. 84, 98, 167, 170-173, 174, 175, 214, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 27.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час огляду 27.06.2024 року, та яке визнано речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 27.06.2024 року, а саме:

- автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі 4502 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який находиться на зберіганні на майданчику зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул.Казкова, 3, с-ще Томаківка, Нікопольський район, Дніпропетровська область на підставі квитанції № 154/495/2024 від 27.06.2024 року.

Заборонити власнику ФГ «ТАЛЛИНН», юридична адреса: АДРЕСА_2 , право розпорядження, володіння та користування майном.

Заборонити користувачу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування майном.

Повний текст ухвали виготовлено 05.07.2024 року.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суддя: ОСОБА_1

03.07.2024