26.02.2024
Справа № 642/1006/24
Провадження № 1-кс/642/739/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП України в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норільськ Красноярського краю рф, росіянина, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 09.07.2020 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільненого 12.05.2023 по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП України в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України.

В обгрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділенням ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000372 від 23.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом того, що 22.02.2024 близько 20:00 за адресою: м. Харків, вул. Верхнєудінська, 29, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс близько 50 проникаючих ударів ножем в ділянку голови, шиї та спини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від отриманих поранень помер на місці.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 22.02.2024 приблизно о 20:00 годині, перебуваючи у свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , з яким вживав алкогольні напої.

Під час спільного вживання алкогольних напоїв у кухні першого поверху будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних взаємовідносин, виник протиправний умисел, спрямований на позбавити життя ОСОБА_7 та використання в якості знаряддя злочину кухонного ножа, який він побачив на столі кухонної кімнати.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , взявши зі столу кухонний ніж, діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, використовуючи в якості знаряддя злочину вказаний ніж, відчуваючи ненависть до ОСОБА_7 , хаотично наніс колото-ріжучою частиною ножа близько п`ятдесяти ударів в ділянку тулубу, шиї та голови потерпілого ОСОБА_7 , від яких останній помер на місці.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

23.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протокол огляду місця події, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, протоколом допиту підозрюваного.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Норільськ Красноярського краю рф, росіянин, громадянин України, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючий, неодружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 09.07.2020 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільнений 12.05.2023 по відбиттю строку покарання.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 15-ти (п`ятнадцяти) років, та яке за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

-враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 скоїв умисний особливо тяжкий злочин, є ґрунтовні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, без застосування запобіжного заходу до нього, може покинути місце мешкання, тобто він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, і існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду;

-підозрюваний, зважаючи на тяжкість вчиненого ним злочину та бажання уникнути відповідальності, може вчинити й інші дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного та фізичного впливу на свідків, які викривають його у вчиненні злочину (при цьому провести дії, які перешкодять органу досудового розслідування при встановленні нових свідків по кримінальному провадженню або ж спотворять їх показання, що буде загрожувати встановленню істини по кримінальному провадженню), тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

-підозрюваний, без обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень-злочинів.

Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Крім того, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів ( п. 35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»). Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини рішення «Шалімов проти України» від 04.04.2010, заява №20808/02, п.50, ECHR 2010, «тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи» (справа «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.153, ECHR 2000IV, справа «Харченко проти України»).

Також, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати особу у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Отже, ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. З огляду на обставини кримінального провадження існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Отже, ризики є реальними та їх запобіганню необхідний достатній рівень належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи невинуватості в скоєні злочину, а також питання допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа злочин, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, про застосування якого слідчим та прокурором заявлено клопотання.

Слідчий вказує, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також негативно вплинуть на об`єктивне розслідування кримінального провадження, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з підстав зазначених в ньому та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію підзахисного.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, вислухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Встановлено, що слідчим відділенням ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000372 від 23.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом того, що 22.02.2024 близько 20:00 за адресою: м. Харків, вул. Верхнєудінська, 29, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс близько 50 проникаючих ударів ножем в ділянку голови, шиї та спини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від отриманих поранень помер на місці.

23.02.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення свідчать вищезазначені долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, яких на даній стадії достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації його дій, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_4 в сукупності з даними про особу підозрюваного та іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому ОСОБА_4 може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на свою користь.

Крім того, слідчий суддя погоджується із слідчим щодо наявності ризику вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику об`єктивно підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, не має законних джерел отримання заробітку. Крім того, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення може свідчити про його підвищену соціальну небезпеку.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також відомості щодо особи підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Враховуючи вказане, з метою запобігти спробам підозрюваного ухилитись від досудового провадження та суду, і для забезпечення виконання процесуальних обов`язків, вважаю необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Вказані обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення який спричинив загибель людини, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, характер та обставини інкримінованого злочину, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП України в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора», строком на 60 діб, а саме до 22.04.2024 включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 16:21 год. 23 лютого 2024 року.

Строк дії ухвали до 22 квітня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.02.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1