Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5445/23
Провадження №: 1-кп/332/126/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.209 КК України,

встановив:

Заводський районний суд м.Запоріжжя здійснює судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Крім того зазначив, що обвинувачений утримується під вартою в слідчому ізоляторі, а на думку захисника, повинен утримуватися під вартою на гауптвахті, як військовослужбовець.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор проти клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу заперечував.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 проти клопотання сторони захисту також заперечував.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання, призначеного на 01.03.2024, за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України терміном на 60 днів, до 22 березня 2024 року (включно).

Суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,5 частини першої статті 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, а саме: можливість запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що він, усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих злочинів та невідворотність покарання за їх вчинення в разі доведення вини, буде переховуватись від суду.

Крім того, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду. У вищезазначеній ухвалі судом враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у виді завдання потерпілому матеріальної шкоди. Матеріальна шкода внаслідок вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів спричинена потерпілому в особливо великих розмірах та становить 7 815 471 гривень.

Зазначені обставини під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначили достатні підстави для висновку, що обвинувачений за відсутності джерел стабільного доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_4 перебувати на волі за відсутності підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Також суд враховує, що за своїм характером перегляд запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту орієнтує суд не на оцінку обґрунтованості самих підстав застосування запобіжного заходу та перегляд висновків, які були покладені в основу рішення слідчого судді, суду, оскільки така оцінка здійснюється в межах апеляційного перегляду ухвали та при продовженні строку дії запобіжного заходу. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення, після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу, нових обставин, які безпосередньо можуть вплинути на висновок про наявність обґрунтованої підозри або свідчать про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Такий висновок можна зробити, зокрема, із аналізу положень ч.5 ст.201 КПК України.

Захисником ОСОБА_5 жодним чином не обґрунтовано зменшення або відсутність ризиків, які були підставами для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання захисника ОСОБА_5 на те, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, тому не може утримуватися в слідчому ізоляторі, а повинен утримуватися на гауптвахті, що є порушенням його прав, не заслуговують на увагу, оскільки положення Закону України «Про попереднє ув`язнення», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженим наказом Міністерства оборони України 03 листопада 2020року №394 не зобов`язують тримати військовослужбовців виключно на гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; визначення місця тримання військовослужбовців покладається на відповідальних осіб Державної кримінально-виконавчої служби України.

Водночас, на норму закону, якою в імперативному порядку визначено необхідність у такому випадку зміни установи тримання узятої під варту особи, захисник обвинуваченого не послався, а відтак така позиція ґрунтується на його припущеннях; при цьому доказування на припущеннях ґрунтуватися не може.

Суд також враховує, що відповідно до ухвали суду від 23 січня 2024 року обвинуваченому встановлено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З наведених підстав, клопотання про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 183, 201, 350, 369 - 372 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 01 березня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1