Справа № 496/2157/23
Провадження № 1-кп/496/112/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Біляївського району Одеської області, громадянина України, учня 10-го класу Троїцького ліцею Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 року указом Президента України №64/2022 введено на території України воєнний стан.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено на підставі указів Президента України ОСОБА_8 від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 р. № 757/2022.

18.12.2022, близько 16 годин 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_7 , діючи спільно з особами, які не досягли віку кримінальної відповідальності та матеріали відносно яких виділені в окремі провадження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи спільний умисел, направлений на таємне заволодіння майном, яке належить ОСОБА_11 , прибули до будинку АДРЕСА_2 .

Перебуваючи біля вказаного будинку, переконавшись в таємності своїх дій, через частину відсутньої огорожі, проникли на територію подвір`я, де ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_7 через незачинене вікно проникли в житловий будинок. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправність своїх дій, та бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно заволоділи чайним сервізом, вартістю 300 (триста) гривень. Після цього, через вікно покинули приміщення житлового будинку та потрапили на територію подвір`я, де через незачинені двері проникли до господарського приміщення.

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи в господарському приміщенні заволоділи наступним майном: автомобільною магнітолою «Pioneer», вартістю 1 414,33 (одна тисяча чотириста чотирнадцять гривень, тридцять три копійки) та трьома котушками для риболовлі: ТМ «ASTRON AS200» вартістю 99,00 (дев`яносто дев`ять) гривень, ТМ «СВ440» вартістю 99,00 (дев`яносто дев`ять) гривень та ТМ «Qunhai» вартістю 99,00 (дев`яносто дев`ять) гривень, які винесли за межі вищевказаного домоволодіння, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 2 011 (дві тисячі одинадцять) гривень 33 (тридцять три) копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування, при цьому зазначив, що 18.12.2022 року приблизно 16 годин 30 хвилин, вже було темно, він спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прибули до будинку АДРЕСА_2 , через частину відсутньої огорожі, проникли на територію подвір`я та потім через вікно проникли до будинку, де взяли чайний сервіз, потім вони проникли до сараю та заволоділи автомобільною магнітолою та трьома котушками для риболовлі. Викрадене майно вони віднесли додому ОСОБА_12 з метою подальшого продажу. У вчиненому розкаявся, вони все майно повернули потерпілої, також надали 2000 грн., вона до них не мала жодних претензій, просив застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити покарання у виді штрафу.

Захисник обвинуваченого та законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 , в судовому засіданні просили не позбавляти ОСОБА_7 волі, також законний представник зазначив, що має на його вплив, проводить з ним постійно бесіди та здійснює заходи впливу щодо його виховання, на теперішній час його син працює у вільний час та добре навчається, зробив висновки.

Потерпіла ОСОБА_11 до судового засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань від неї не надходило. Разом з тим, з відомостей наданих прокурором в судовому засіданні вбачається, що остання виїхала з України 14.02.2023 року, що підтверджується відповідно довідкою (а.с. 70), раніше зазначала, що майно, яке було викрадено, не має жодної цінності, у вказаному домоволодінні ніхто не мешкає, будинок належить її батькам, які проживають у Німеччини.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло та сховище.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення кримінального покарання» від 24.10.2003 р. судам необхідно вирішувати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин у неповнолітньому віці, щиро розкаялися у скоєному, відшкодували заподіяну злочином шкоду.

У п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини неповнолітніх» звертається увага судів на те, що при призначенні покарання неповнолітнім необхідно строго дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання, соціальна реабілітація.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Прокурор у судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу з урахуванням ст. 99 КК України в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, суд також враховує позицію органу пробації, викладену у досудовій доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно висновку якого враховуючи інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього ОСОБА_7 , історію правопорушення, його спосіб життя, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, Одеський РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 34-37).

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. Розмір штрафу, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що виконує оплачувані сезоні сільськогосподарські роботи на землях ПП ОСОБА_13 , за згодою батьків, у вільний від навчання час на підставі цивільно- правових договорів, відповідно до довідки від 29.04.2024 року.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, характеризується задовільно, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, також суд враховує ту обставину, що обвинуваченим завдано матеріальну шкоду потерпілій, яка відшкодована під час досудового розслідування в повному обсязі, також враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, згідно якої виправлення неповнолітнього ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, раніше не судимий, суд вважає можливим, враховуючи наявність вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання, застосувати положення ст. 69 КК України, і призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: штраф у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 грн. (як про це у судових дебатах просили всі учасники даного кримінального провадження), що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних проступків і відповідатиме вимогам ст. 65 КК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_7 підлягають стягненню витрати на проведення судових експертиз.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження заявлений не був.

Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 (п`ять тисяч сто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави суму витрат, пов`язаних із проведенням: судової психологічної експертизи, вартістю 8 364,30 гривень; трасологічної експертизи (дактилоскопічні дослідження), вартістю 1 320,90 гривень; товарознавчої експертизи, вартістю 1 510,24 гривень, а всього 11 195,44 гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.