ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/95/24 Справа № 697/517/24 Категорія: ст. 309 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2024 року, якою до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 11.05.2024, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2024 старший слідчий СВ ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області майор поліції ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 строком на 60 діб.

В обгрунтування клопотання вказано, що у слідчому відділенні відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000092 від 11.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, в умовах воєнного стану.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , якого 11.03.2024 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 12.03.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

З метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2024 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання старшого слідчого. Обрано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_7 цілодобово залишати помешкання до 11.05.2024.

Покладено на підозрюваного такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; 2) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, окрім як під час участі у слідчих діях.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали - 2 місяці, тобто до 11.05.2024.

Виконання ухвали доручено Олександрійському районному відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області. Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого СВ відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 .

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що обгрунтованою є підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак, під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не доведено підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор оскаржив її в апеляційному порядку.

Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що ухвала є незаконною, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Крім того, звертає увагу, що слідчий суддя не в повній мірі врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігання яким можливе лише при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апелянт вказує, що є підстави вважати, що підозрюваний є частиною злочинної організації, яка в умовах воєнного стану позбавляє людей, зокрема, похилого віку, заощаджень та негативно впливає на економіку країни.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги за наведених у ній підстав, думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити законне судове рішення в силі, перевіривши матеріали справи та ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2024 року відповідає даним вимогам.

Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, необов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегією суддів встановлено, що є достатні дані, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, в умовах воєнного стану, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 11.03.2024, протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 від 11.03.2024, протоколом обшуку від 11.03.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2024, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , який повністю визнав вину у скоєному злочині, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 , та іншими матеріалами кримінального провадження.

Отже, за матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 11.03.2024 близько 17 год 00 хв, достовірно знаючи що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, який продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024 з 14.02.2024 строком на 90 діб, достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленими в ході слідства особами, групою осіб, діючи з єдиним умислом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, на автомобілі марки «ВАЗ» модель «211040», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , приїхали до м. Канева, Черкаського району, Черкаської області.

Цього ж дня, близько 17.00 години, невстановлена в ході досудового слідства особа, зателефонувала на стаціонарний телефон потерпілої ОСОБА_10 , представившись її донькою, що проживає у Франції, яка повідомила, що їй необхідні грошові кошти, які потрібно передати невідомому чоловікові, який знаходиться біля вхідних дверей її квартири.

Після чого, невстановлена особа за допомогою телефону повідомила ОСОБА_12 адресу потерпілої, неправдиві відомості, повідомлені потерпілій та суму коштів яку вона мала віддати. У свою чергу ОСОБА_12 передав отримані ним від невстановленої особи відомості ОСОБА_7 , який у подальшому прийшов до квартири ОСОБА_10 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де останній, увів в оману потерпілу, шляхом повідомлення останній неправдивих відомостей про те, що грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, передасть її доньці ОСОБА_13 , яка перебуває за межами України, уведена в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_7 , потерпіла добровільно передала останньому грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що згідно з курсом валют, встановлених Національним банком України станом на 11.03.2024, складав 38, 1410 грн. за 1 долар США, тобто 762 082 грн., які належали ОСОБА_10 , таким чином ОСОБА_7 , заволодів грошовими коштами потерпілої на вищезазначену суму, що у 504 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та відповідно до примітки 3 до статті 185 КК України визнається великими розмірами.

Колегія суддів вважає, що, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дотримався вимог Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ і норм кримінального процесуального закону, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, характеризуючі дані на підозрюваного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, яку проходив в лавах ЗСУ, має постійне місце проживання, непрацюючий.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання, буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на тяжкість вчиненого злочину та санкцію ч. 4 ст. 190 КК України, колегія суддів оцінює критично, оскільки слідчим суддею враховано тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, та обрано необхідний та достатній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з врахуванням обставин кримінального провадження. Натомість, тяжкість злочину та можливе покарання не є беззаперечними підставами для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке передбачено санкцією статті КК України враховуються у сукупності з іншими обставинами.

На переконання колегії суддів, як слідчим в клопотанні, так і прокурором в апеляційній скарзі, не обґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, ніж тримання під вартою.

Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведені органом досудового розслідування та враховані слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, а тому протилежні твердження прокурора є безпідставними.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 , при вказаних у клопотанні обставинах, є частиною злочинної організації, оскільки дані твердження є лише припущеннями прокурора та не підтверджені доказами.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора є аналогічними доводам клопотання та були предметом дослідження слідчим суддею.

Залишаючи без змін обраний слідчим суддею стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід, колегія суддів також враховує повне визнання підозрюваним своєї вини у вчиненому злочині, що підтверджується протоколом його допиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить переконання, що будь-яких підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2024 року, та обрання стосовно підозрюваного більш суворого запобіжного заходу немає.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого суддіКанівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2024 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3