Справа № 456/5043/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1225/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2022 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з випробовувальним терміном 3 роки, і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 11.08.2023, тобто з часу його затримання.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено питання про речові докази, арешт майна та процесуальні витрати.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій висловлює свою незгоду із його засудженням, оскільки своєї вини не визнає. Вказує, що на час взяття його під варту він був військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 , де його шляхом обману затримали працівники поліції, які пообіцяли, що через добу його повернуть,натомість взяли під варту на 60 діб.

За вироком суду, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за скоєння корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, і повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин. 15 липня 2023 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись у першому під`їзді буд. АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на скоєння таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що двері у тамбур квартир АДРЕСА_2 були не зачинені на замок, відчинив двері та проник у цей тамбур, де побачив велосипед «СУСО», що належить ОСОБА_9 . Велосипед був пристібнутий замком-тросиком до кріплення дерев`яного короба, тож у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення переднього колеса з цього велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, із проникненням у тамбур квартир, що має ознаки сховища, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав переднє велосипедне колесо «Dynamic», вартістю 826,67 гривень, що належить ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився цим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 826,67 гривень.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просили таку задоволити.

Прокурор просив скасувати оскаржуваний вирок, а справу скерувати на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримані.

Частиною другою ст. 394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 заперечує свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та не згідний із тим, що його засудили.

Згідно матеріалів справи судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 проведено у порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 були дотримані вимоги вище вказаної норми кримінального процесуального закону щодо недоцільності дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, оскільки обвинувачений не заперечував своєї вини.

Відтак висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч. 2 ст. 394 та ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє.

З огляду на наведене, доводи обвинуваченого про незгоду з оскаржуваним вироком внаслідок необґрунтованого визнання його винним за ч. 4 ст. 185 КК України, мають безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання, ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: