УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року

м. Київ

справа № 204/5300/23

провадження № 51 - 3074 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

За вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року ОСОБА_4 засуджено до покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК у виді обмеження волі строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винуватим у пособництві в підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документі, який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою; у використанні завідомо підробленого документа, а також у закінченому замаху на придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинених за наступних обставин.

ОСОБА_4 у невстановлений час та місці, але не пізніше 17 березня 2023 року, маючи умисел на підробку офіційного документу, який видається державною установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, а саме рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про визнання за ним права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :07:371:0014, площею 0,0411 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його подальшого використання, зустрівся з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та надав їй відомості про адресу земельної ділянки, її площу, кадастровий номер, свої особисті дані (прізвище, ім`я та по-батькові, номер та серію паспорта громадянина України), для реалізації спільних злочинних намірів, спрямованих на виготовлення завідомо підробленого офіційного документа, таким чином виступивши пособником у підробці офіційного документу, який видається державною установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його подальшого використання.

У подальшому, невстановлена особа, за пособництвом ОСОБА_4 , у невстановленому місці та час, але до 17 березня 2023 року, виготовила підроблений офіційний документ, а саме рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року за єдиним унікальним номером № 205/9937/21, який містив завідомо неправдиві відомості про те, що: позов ОСОБА_4 до Дніпровської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку задоволено; визнано за ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 25 грудня 2006 року) право власності на земельну ділянку площею 0,0411 га, кадастровий номер::07:371:0014 з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 , площею 0,0050 га, кадастровий номер :07:371:0014, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», за адресою: АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_4 .

Після виготовлення вищевказаного завідомо підробленого офіційного документу він був переданий невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_4 , який мав намір використати його для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :07:371:0014, площею 0,0411 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2023 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2023 року, єдиний унікальний номер 205/9937/21, провадження № 2/205/685/23, ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», треті зацікавлені особи: ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Рішення набрало законної сили 14 березня 2023 року.

У подальшому ОСОБА_4 17 березня 2023 року приблизно о 12:45 год, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 та ч. 2 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є суб`єктом, уповноваженим на проведення реєстраційної дії, пов`язаної з реєстрацією права власності на нерухоме майно, та пред`явив завідомо підроблений офіційний документ - рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року за єдиним унікальним номером № 205/9937/21, провадження №2/205/3680/21, про визнання за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:371:0014, площею 0,0411 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Крім того, у невстановлений час та місці, але не пізніше 17 березня 2023 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на придбання права власності на чуже майно шляхом обману, а саме земельну ділянку комунальної форми власності, яка належить територіальній громаді м. Дніпра.

Так, 17 березня 2023 року приблизно о 12:45 год, реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, спрямований на придбання права власності на чуже майно шляхом обману, ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 та ч. 2 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є суб`єктом, уповноваженим на проведення реєстраційної дії, пов`язаної з реєстрацією права власності на нерухоме майно, та пред`явив завідомо підроблений офіційний документ - рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року за єдиним унікальним номером № 205/9937/21, провадження №2/205/3680/21, про нібито визнання за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:371:0014, площею 0,0411 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Під час перевірки наданого ОСОБА_4 документу приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було виявлено факт його підробки та викликано працівників поліції.

Відповідно до витягу №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, отриманого із Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:371:0014, станом на 20 березня 2023 року становить 101 242,60 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального проступку до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів змінити в частині призначення покарання. Вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці; за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК. В іншій частині оскаржувані судові рішення просить залишити без зміни.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги посилається на те, що місцевий суд, призначаючи покарання, не врахував положення ст. 69-1 КК, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, вказує, що апеляційний суд у порушення вимог ст. 370, 419 КПК, ухвалу належним чином не мотивував.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК, за обставин, установлених та перевірених місцевим судом, а також правильність кваліфікації його дій за вказаними статтями у касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.

Відповідно до ст. 69-1 КК за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог статей 50, 65 КК врахував тяжкість кримінальних правопорушень за їх видом (категоріями), які згідно зі ст. 12 КК є кримінальними проступками, обставини справи, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, одружений, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та призначив покарання у виді обмеження волі у межах санкції вищезазначених статей та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом складання призначених покарань. Водночас враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, суд прийшов до висновку про можливість застосування до засудженого положення статей 75, 76 КК.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 у порядку апеляційної процедури, належним чином проаналізував доводи апеляційної скарги прокурора, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, дав на них мотивовану відповідь й обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду стосовно розміру покарання, не знайшовши підстав для призначення покарання з урахуванням ст.69-1 КК.

Підстав для сумніву у правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, доводи прокурора про незастосування судом закону, який підлягав застосуванню, а саме: призначення ОСОБА_4 покарання з урахуванням ст. 69-1 КК, є безпідставними.

На переконання суду касаційної інстанції, призначене ОСОБА_4 покарання виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації є співмірним протиправним діянням, достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим через суворість чи недостатнім для досягнення мети заходу примусу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3