Справа №463/893/24
Провадження №1-кс/463/3294/24
У Х В А Л А

про арешт майна

26 квітня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 23 серпня 2023 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий 25 квітня 2024 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні № 0000064 від 23 серпня 2023 року, а саме на грошові кошти, які 24 квітня 2024 року було вилучено у ході проведення обшуку у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка систематично використовується підозрюваним ОСОБА_9 , а саме на: 230 000 (двісті тридцять тисяч) гривень та 1 500 (тисяча п`ятсот) доларів США.

Подане клопотання мотивує тим, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 23 серпня 2023 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України. Слідчий вказує, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2024 року у справі №463/893/24, провадження №1-кс/463/3216/24, 24 квітня 2024 року у період з 7 год. 33 хв. по 8 год. 25 хв. слідчим у кримінальному провадженні проведено обшук у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка систематично використовується підозрюваним ОСОБА_9 , та у ході проведення такого виявлено та вилучено грошові кошти, а саме 230000 грн. та 1500 доларів США. Зазначає, що вищевказані грошові кошти містять у собі відомості, які будуть використанні, як доказ факту та обставин вчиненого злочину, можуть бути отриманні внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, останні є предметом спеціальної конфіскації та конфіскації як виду покарання, останні є речовими доказами у кримінальному провадженні. Звертає увагу на те, що у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено десять фактів одержання членами організованої групи з числа лікарів КНП «Бродівська центральна міська лікарня», до складу якої входив підозрюваний ОСОБА_9 , неправомірної вигоди від громадян України за підготовку медичних документів та скерування для огляду і обстеження до МСЕК для вирішення питання щодо присвоєння групи інвалідності, а відтак виявлені та вилучені у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 грошові кошти, походження яких на даний час не відоме, можуть вказувати на протиправну діяльність підозрюваного. Постановою слідчого від 24 квітня 2024 року наведені грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Слідчий зазначає, що для перевірки законності походження грошових коштів необхідно провести ряд слідчих дій, а тому передчасне повернення останніх підозрюваному у вчиненні корупційних злочинів, не забезпечить виконання завдань кримінального провадження. Вказує, що таким чином на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчої дії обшуку встановлено, що вказані грошові кошти мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду слідчих дій, судових експертиз, встановлення всіх обставин злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування та відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, без накладення арешту на вилучені грошові кошти досягнути виконання завдань кримінального провадження буде неможливо, оскільки останні можуть бути відчужені іншій особі, іншим чином ніж вжиттям цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігти відчуженню вилученого майна неможливо. Відтак просить подане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене майно з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації як виду покарання.

Матеріали клопотання були подані до Личаківського районного суду м. Львова засобами поштового зв`язку 25 квітня 2024 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , клопотання призначено до розгляду на 26 квітня 2024 року.

В судовому засіданні 26 квітня 2024 року представник власника вилученого майна підозрюваного ОСОБА_9 захисник ОСОБА_3 щодо клопотання про накладення арешту на майно заперечив вказавши, що ОСОБА_9 не є власником вилучених грошових коштів.

Слідчий та прокурор, що належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явились, неприбуття таких відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши думку представника власника вилученого майна, оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000064 від 23 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2024 року у справі №463/893/24, провадження №1-кс/463/3216/24, було надано слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові дозвіл на проведення обшуку в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка систематично використовується ОСОБА_9 , та на праві власності належить ОСОБА_11 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, в тому числі з метою відшукання відомостей про причетність посадових осіб КНП «Бродівська центральна міська лікарня», Шевченківської міжрайонної МСЕК КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» до вимагання та одержання неправомірної вигоди від громадян України за підготовку необхідних медичних документів та присвоєння останнім групи інвалідності, незаконно набутого майна та грошових коштів, походження яких не підтверджено офіційними доходами.

З протоколу обшуку від 24 квітня 2024 року, проведеного старшим слідчим в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_12 на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності ОСОБА_9 , вбачається, що в ході такого було виявлено та вилучено грошові кошти, а саме 230000 грн. та 1500 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 24 квітня 2024 року вищезазначене майно, вилучене 24 квітня 2024 року в ході проведення обшуку, визнане речовими доказами у кримінальному провадженні №0000064 від 23 серпня 2023 року.

Окрім того відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Частиною 4 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частинами 11, 12 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

А при вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, а саме повідомлення про підозру, 24 квітня 2024 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Частиною 3 ст. 368 КК України передбачено зокрема, що вчинення даного кримінального правопорушення карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

При цьому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КПК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, а з матеріалів клопотання вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучені у квартирі, що використовується ОСОБА_9 , грошові кошти, могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, сторона обвинувачення довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_9 передбачає можливість конфіскації майна.

Слідчий суддя погоджується з тим, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження речових доказів, а також конфіскації майна.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого слідчим у клопотанні.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню майна, яке може бути знищене або відчужене.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження, на майно, вилучене у кримінальному провадженні № 0000064 від 23 серпня 2023 року, в ході проведення обшуку 24 квітня 2024 року у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка систематично використовується підозрюваним ОСОБА_9 , а саме на: 230 000 (двісті тридцять тисяч) гривень та 1 500 (тисяча п`ятсот) доларів США.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1