Дата документу 09.04.2024Справа № 554/3544/24
Провадження № 1-кс/554/4154/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000603 від 04.04.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні №0000603 від 04.04.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що у провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000603 від 04.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом того, що 03.04.2024 року до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 03.04.2024 року за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено ОСОБА_4 , раніше засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України, який мав при собі речовину ззовні схожу на наркотичну.

Відомості за вказаним фактом були внесені до ЄРДР за № 0000603 від 04.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

03.04.2024 року на відкритій ділянці місцевості, що за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд, у ході якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Oppo Reno 5 Life», IMEI: НОМЕР_1 , в корпусі сірого кольору, який поміщено до спеціального пакету НПУ №ICR0117739; згорток із ізоляційної стрічки синього кольору, із речовиною невідомого походження, яка поміщена до спеціального пакету НПУ №ICR0117740

04.04.2024 рокувищезазначені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000603 від 04.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

На даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження майна, яке може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно.

Таким чином, з метою належного забезпечення збереження речових доказів виникає необхідність у накладенні арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий просить задовольнити клопотання.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що у провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000603 від 04.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом того, що 03.04.2024 року до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 03.04.2024 року за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено ОСОБА_4 , раніше засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України, який мав при собі речовину ззовні схожу на наркотичну.

03.04.2024 року на відкритій ділянці місцевості, що за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд, у ході якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Oppo Reno 5 Life», IMEI: НОМЕР_1 , в корпусі сірого кольору, який поміщено до спеціального пакету НПУ №ICR0117739; згорток із ізоляційної стрічки синього кольору, із речовиною невідомого походження, яка поміщена до спеціального пакету НПУ №ICR0117740

Слідчим доведено, що мобільний телефон та згорток, вилучені під час проведення огляду місця події від 03.04.2024 року, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

04.04.2024 рокувищезазначені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000603 від 04.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Вилучене 03.04.2024 року майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000603 від 04.04.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Oppo Reno 5 Life», IMEI: НОМЕР_1 , в корпусі сірого кольору, який поміщено до спеціального пакету НПУ №ICR0117739; згорток із ізоляційної стрічки синього кольору, із речовиною невідомого походження, яка поміщена до спеціального пакету НПУ №ICR0117740, до скасування арешту в установленому законом порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1