Єдиний унікальний номер № 285/1824/24
Провадження № 1-кп/0285/489/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судовому провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий (неповнолітній) ОСОБА_6 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000096 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубники Новоград-Волинського району Житомирської області, зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , судимостей немає,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , знаючи про свій обов`язок сплачувати встановлені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2012 року у справі № 0616/2133/12, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 380 грн, щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 18.04.2012 року, злісно ухилявся від сплати аліментів та рішення суду не виконував з 01.09.2020 року по 29.02.2024 року.

Так, ОСОБА_4 , як працездатна особа, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто маючи можливість виконання рішення суду про стягнення аліментів, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого станом на 01.03.2024 року виникла заборгованість у розмірі 55 768 грн, що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 0616/2133/12 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01.09.2020 року по 29.02.2024 року та його не виконував.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 , що був представлений захисником ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені у результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за його відсутності. Викладене підтверджується заявою обвинуваченого ОСОБА_4 від 29.03.2024 року щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, що ним підписана за участі захисника.

Законний представник потерпілого ОСОБА_7 також не заперечувала щодо розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Прокурор відповідно до ч.1 ст. 302 КПК України, подала клопотання про розгляд обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд постановив за можливе розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ст. 381 КПК України.

Оцінюючи встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Згідно положень ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим діяння є кримінальним проступком.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 66 КК України, судом не встановлено. Позицію останнього щодо визнання вини, суд не трактує як щире каяття, оскільки ОСОБА_4 тривалий час не виконував рішення суду, борг за аліментами не погашений, лише сплачено незначну його частину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Санкцією ч. 1 ст. 164 КК України передбачено ряд альтернативних покарань: громадські роботи, арешт та обмеження волі.

При обранні виду покарання суд враховує особу обвинуваченого, який судимостей немає, його вік, задовільний стан здоров`я, за місцем проживання характеризується посередньо, той факт, що він офіційно не працевлаштований, однак має тимчасові заробітки, на обліку в наркологічному та психіатричному відділеннях не перебуває, відношення до вчиненого, який свою вину у вчиненому визнав.

Отже, враховуючи вище викладена та те, що вчинений кримінальний проступок до тяжких наслідків не привів, особу обвинуваченого, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, судпризначає покарання у виді громадських робіт.

На думку суду саме таке покарання сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 302, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і обрати йому покарання за цим законом у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1