Справа №751/5112/24
Провадження №1-кс/751/1279/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 р. місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новозаводського районного суду міста Чернігова клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000238 від 04.09.2023 р., відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

слідчий - ОСОБА_5 ,

прокурор - ОСОБА_6 ,

підозрюваний - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

1. 10.06.2024 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на шістдесят діб з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

2. СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове слідство в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000238 від 04.09.2023 р., стосовно причетності ОСОБА_4 до придбання, носіння, зберігання та збуту вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

3. Вказані обставини органом досудового слідства попередньо кваліфіковані за ч.2 ст. 28 ч.1. ст.263 КК України.

4. 07.06.2024 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України.

5. Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливості запобігти зазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят діб.

ІІ. Позиція сторін

6. В судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання підтримали з наведених у ньому підстав, наполягали на його задоволенні.

7. Підозрюваний не заперечуючи обґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід

Аргументи захисника зводились до недоведеності існування заявлених ризиків та можливістю обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання.

ІІІ. Процедура

8. Порядок застосування запобіжних заходів визначений ст.194 КПК України. Клопотання та матеріали, якими обґрунтовується органом досудового слідства необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погоджене з прокурором та у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України та вручено підозрюваному ОСОБА_4 10.06.2024 р.

9. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

10. Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

11. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

12. Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч.5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

IV. Оцінка слідчого судді

13. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог ст.194 КПК України зобов`язаний з`ясувати наступні обставини:

13.1 Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Європейської Конвенції про захист прав людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. UnitedKingdom, § 34).

Згідно повідомлення про підозру від 07.06.2024 р. ОСОБА_4 підозрюється у придбанні, носінні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування /див. рішення N.C. v. Italyof 11 January 2001, §45/.

Більше того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" /див. п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р./.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що сукупність наданих слідчим та прокурором доказів, зокрема: протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 06.09.2023 р. та 11.09.2023 р.; протокол огляду місця події від 08.09.2023 р.;висновок №СЕ-19/125-23/9914-БЛ від 15.09.2023 р.;протокол огляду речей від 11.09.2023 р.; протокол про результати негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 08.09.2023 р.;протокол про результати негласної слідчої (розшукової) дії аудіо,- відеоконтроль особи від 06.12.2023 р.; протокол огляду руху коштів;протокол огляду предметів; визнавальні показання ОСОБА_4 дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 можливо скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, та на даному етапі досудового слідства є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, оскільки це є завданням наступних етапів кримінального процесу, досудового розслідування та розгляду кримінальної справи судом.

13.2 Наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

В поданому клопотанні слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; ризик іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, який за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких, суть та характер протиправних дій, що становить підвищену суспільну небезпеку, та як наслідок створення ним реальної небезпеки життю та здоров`ю необмеженому колу людей.

Окрім того, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, зокрема наявність у нього родини; майновий стан; обставини скоєного злочину (його одноепізодичність) та роль підозрюваного, корисливий мотив; репутацію підозрюваного та відсутність негативних характеризуючих відомостей за місцем роботи.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, що наслідки ризику втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і його процедура виконання покарання.

Переконливим є також твердження органу досудового слідства про можливість незаконного впливу підозрюваного на свідка та іншого підозрюваного в даному кримінальному провадженні. Обґрунтованість даного ризику обумовлена тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, іншого підозрюваного, з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

Натомість слідчим та прокурором не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України щодо перешкоджання провадженню іншим чином у спосіб, який слідчий у клопотанні не конкретизує, фактично ототожнюючи його з ризиком за п.3 ч.1 ст.177 КПК України (за своїм змістом та суттю), що є помилковим, оскільки вказаний ризик є самостійний, а тому його наявність має доводитись незалежно від інших ризиків.

Так, в судовому засіданні сторона обвинувачення не повідомила та жодним чином не обґрунтувала ані способи, ані взагалі теоретичні можливості підозрюваного здійснювати перешкоджання кримінальному провадженню.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що поведінка підозрюваного на даній стадії кримінального провадження не дає підстав стверджувати про наявність ознак перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення обвинуваченого, зокрема, цей висновок посилюється тим, що сторона захисту не оспорює обґрунтованість пред`явленої підозри та не вчиняє дій направлених на перешкоджання чи затягування процесуальних дій будь-яким шляхом, у тому числі і щодо розгляду судом даного клопотання.

В той же час, слідчому судді не було надано конкретних та обґрунтованих відомостей щодо того, яким чином набуті підозрюваним зв`язки, можуть бути використані для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Тобто, фактично має місце кількісне збільшення заявлених ризиків з дублюванням аналогічних мотивів їх наявності.

Окрім того, доводи слідчого про ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.171 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , окрім загальних формулювань та необґрунтованих припущень, також жодним доказом не підтверджено, а тому слідчий суддя відхиляє цей ризик, як недоведений.

Вказаний висновок суду посилюється і тим, що незважаючи на достатню тривалість проведених заходів НСРД стосовно підозрюваного будь якої інформації щодо його причетності до інших протиправних дій органом досудового розслідування не встановлено.

Отже, на переконання слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення), а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, але не довів існування ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

13.3 Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, і якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора.

Пункт 1 ст.5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свобод и не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин /див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини»/.

Тримання під вартою відповідно до підпункту «c» п.1 ст.5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення /див. рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008- ... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14.10.2010 року)/.

Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою /див. рішення від 4.10.2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59; «Клоот проти Бельгії» (Cloot v. Belgium, § 40,44)/.

Слідчий суддя враховує особу підозрюваного ОСОБА_4 , який в цілому є особою позитивної соціальної спрямованості, має стійкі соціальні зв`язки, наявність родини, репутацію підозрюваного, його особисті обставини життя, в силу ст.89 КК раніше не судимого, має постійне місце проживання.

Окрім того, обсяг вже проведених слідчих дій в межах даного кримінального провадження, в т.ч. допит свідків, проведення обшуку, переконливо свідчать про виконання слідчим всіх необхідних, невідкладних слідчих дій для документування обставин кримінального правопорушення у проведення яких прямо чи опосередковано міг би втрутитися ОСОБА_4 .

Принагідно слід зауважити, що перекладання тягаря доведення в таких питаннях на затриману особу рівнозначне скасуванню положення ст.5 Конвенції відповідно до якого тримання під вартою є винятковим відступом від права на свободу, допустимим лише у вичерпно перерахованих і чітко визначених випадках /п.118 «Петухов проти України»/.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, відомості про особу підозрюваного, суть та характер кримінального правопорушення, вагомість доказів, стадію досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вище вказаного ризику.

Вказаний висновок слідчого судді посилюється й тим, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби з застосуванням електронного засобу контролю не виключає можливість органу досудового розслідування у будь-який час доби здійснювати повний контроль за виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків за місцем його проживання і одночасно унеможливить несанкціоноване залишення місця проживання та можливість продовження злочинної діяльності.

Тобто, обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби буде цілком достатнім та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України

Слідчий суддя враховує, що інкримінований підозрюваному злочин викрито працівниками поліції близько десяти місяців назад та щодо нього повідомлено про підозру, а проведення його документування об`єктивно унеможливлює вплив ОСОБА_4 як на збір доказів, так і на перебіг досудового слідства в цілому.

Саме обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло на певний період зможе гарантувати забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання, передбачені ст.2 КПК України.

Окремим аргументом на користь не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є очевидна непропорційність соціально-економічних витрат, понесених державою в зв`язку з його утриманням в слідчому ізоляторі, та метою застосування запобіжного заходу, що визначені ч.1 ст.177 КПК України, реальне досягнення якої можливе і при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Застосовуючи стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, що передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

V. Межі строку дії запобіжного заходу

14. Враховуючи те, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, яким в даному випадку є 07.06.2024 р. (п.4 ч.3 ст.219 КПК України), слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05.08.2024 р.

Керуючись ст.ст.131,176-179,193,194,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000238 від 04.09.2023 р., про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши підозрюваному залишати вказане житло, у період доби з 24.00 год. по 06.00 год. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, строком до 05.08.2024 р.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду у визначений ними час;

- не залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 в певний період доби, а саме з 24 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- носити електронний засіб контролю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або про зміну місця роботи;

- утриматись від спілкування з підозрюваним та свідком в кримінальному провадженні №0000238;

- здати на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інших документів, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали до 05.08.2024 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1