ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/406/24 Справа № 217/371/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

21 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Авдіївського міського суду Донецької області від 16 січня 2024 року, якою клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27 лютого 2024 року включно, із визначенням застави розміром 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до ухвали слідчого судді, 02.12.2023 приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, в умовах правового режиму воєнного стану, введеного на території України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи умисно, за попереднім спільним кримінально-протиправним наміром з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спрямованим на таємне викрадення чужого майна, а саме контактних дротів марки «А-185» та марки «М-120», які розташовуються на залізничних коліях, рухаючись на автомобілі марки «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , та за кермом якого перебував останній, прибули на ділянку місцевості за географічними координатами НОМЕР_2, що розташована біля залізничної станції «Желанне», Очеретинської ОТГ, Покровського району, Донецької області.

Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи вищезазначений спільний кримінально-протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, оглянув разом із ОСОБА_8 територію біля залізничної станції «Желанне» та обравши ділянку місцевості за географічними координатами НОМЕР_3, де знаходяться залізничні колії та контактні дроти, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , переконавшись, що за їх спільними діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, розподіливши між собою ролі вчинення кримінального правопорушення, за допомогою власної фізичної сили рук, переміщаючи їх послідовно вверх по звисаючому контактному дроту, заліз вгору на відстань приблизно 5 метрів над землею, де використовуючи, заздалегідь привезені із собою, ножиці по металу, демонтував мідний контактний дріт марки «М-120» та алюмінієвий контактний дріт марки «А-185», що перебували на балансі «Покровської дистанції електропостачання Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», які у свою чергу, ОСОБА_8 зібрав з землі, скрутив, та склав до салону автомобіля «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився неподалік місця вчинення кримінального правопорушення.

Після чого, ОСОБА_7 , зліз з висоти та попрямував до вищезазначеного автомобіля, в салоні якого знаходилось викрадене майно, які попередньо склав туди ОСОБА_8 , а саме мідний контактний дріт марки «М-120» вагою 46,5 кг та алюмінієвий контактний дріт марки «А-185» вагою 43,45 кг, при цьому ОСОБА_8 продовжував знаходитися біля залізничних колій, здійснюючи пошук зрізаних дротів, але в цей момент їх злочинні дії були припинені співробітниками поліції, у зв`язку з чим вони, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від їх волі, а саме не закінчили пошук всіх зрізаних дротів, не покинули місце вчинення злочину та не розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 «Покровській дистанції електропостачання Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» спричинено матеріальну шкоду у розмірі 12204,85 гривень.

В своєму клопотанні слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави стосовно підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні незакінченого замаху на вчинення тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, з метою забезпечення його належної поведінки при виконанні процесуальних обов`язків, просила застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Авдіївського міського суду Донецької області від 16 січня 2024 року, клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27 лютого 2024 року включно, із визначенням застави розміром 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

На вказану ухвалу слідчого судді захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Авдіївського міського суду Донецької області від 16 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід, який не пов`язаний з тримання під вартою. Вважає, що відсутні ризики, на які посилається слідчий в своєму клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прийшов до правильного висновку про недостатність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо необґрунтованості підозри, є необґрунтованими, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 був виявлений працівниками поліції безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення, мав при собі знаряддя та засоби його вчинення, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження та даного клопотання.

Колегія суддів, вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погоджується з висновками слідчого судді, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, з санкцією до 8 років позбавлення волі, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання, почати спроби незаконного впливу на свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів під час судового розгляду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів, вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, також враховує, що ОСОБА_7 офіційно не працює, не одружений, проживає в орендованій квартирі без реєстрації, за місцем тимчасового мешкання характеризується посередньо, за місцем служби рахується як такий, що самовільно залишив військову частину, документів щодо звільнення з військової служби підозрюваний суду не надав, що в своїй сукупності свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурором було доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування, а тому доводи апеляційної скарги захисника про можливість зміни підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід, який не пов`язаний з тримання під вартою, не є слушними.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вирішуючи заявлене клопотання, повно та всебічно врахував обсяг пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 , всі ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення клопотання слідчого, з одночасним визначенням застави розміром 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді - не обґрунтовані та були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 176-178, 183, 184, 194, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Авдіївського міського суду Донецької області від 16 січня 2024 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: