Єдиний унікальний номер 341/458/24
Номер провадження 1-кп/341/109/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2024 під № 0000041, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , безробітна, українка, громадянка України, не заміжня, з неповною середньою освітою, не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України.

встановив:

ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану за наступних установлених судом обставин.

09.02.2024 близько 12 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Бурштині Івано-Франківського району, разом зі своєю сестрою ОСОБА_5 зайшла у магазин «Ева» № 1728 ТОВ «РУШ», що розташований у вказаному населеному пункті по вул. Січових Стрільців та перебуває в оренді ТОВ «РУШ».

Перебуваючи у приміщенні торгового закладу та проходячи між стелажами із роздрібними товарами побутового вжитку, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення підійшла до стелажа з косметичними засобами і, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці, тобто таємно викрала один флакон лаку для нігтів марки «Жорден Гоя Браката» ємністю 16 мл та вартістю 41 грн 60 коп. без податку на додану вартість (далі ПДВ).

Після цього, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, підійшла до стелажів з дитячими товарами і, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці, тобто таємно викрала, соски марки «АVENT Natural змінний потік 3 міс.+», вартістю 379,0 грн без ПДВ та упаковку пустушок марки «АVENT Animal 0-6 міс.» вартістю 379,0 грн без ПДВ. З указаним товаром пройшла повз касу і, не здійснивши оплати за викрадений товар, вийшла з приміщення магазину «Ева» ТОВ «РУШ».

Надалі ОСОБА_4 розпорядилась товаром на власний розсуд, чим заподіяла ТОВ «РУШ» майнову шкоду на суму 799 грн 60 коп. без ПДВ.

З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілого в умовах воєнного стану.

Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого їй обвинувачення.

Оскільки обвинувачена у судовому засіданні вину визнала та надала суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченої, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якої у суду немає, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченої, стосуються речових доказів. Згода обвинуваченої щодо застосування положень частини 3 статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу судового засідання та письмовою розпискою особи.

Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Показаннями допитаної у судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_4 , яка свою вину у вчиненому визнала, щиро розкаялась та пояснила, що дійсно вчинила крадіжку вищевказаних речей із магазину «Ева». Пояснила, що під час перебування у місті Бурштині до неї зателефонувала дочка з лікарні, яка народила двох дітей, і попросила придбати соски новонародженим. Оскільки обвинувачена ніде не працює, живе сама, то у неї були відсутні кошти на придбання відповідного товару, а тому вирішила викрасти такий. Шкодує, що так вчинила, зобов`язалась більше такого не робити. До вчиненого нею кримінального правопорушення ставиться негативно, готова до покарання, яке просить призначити прокурор.

Письмовою заявою представника потерпілого ОСОБА_6 від 22.03.2024, у якій зазначено, що претензій матеріального характеру до обвинуваченої ТОВ «РУШ» не має. Обвинувачена ОСОБА_4 відшкодувала ТОВ «РУШ» спричинену шкоду у повному розмірі. Справу просить розглядати без участі представника. Покарання обвинуваченій просить призначити на розсуд суду.

Отже, суд дійшов висновку про доведення повністю винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати, що обвинувачена щиро покаялась, сприяла розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодувала завдані збитки, вчинила кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин. Вважає, що обвинуваченій потрібно призначити покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді громадських робіт на строк 240 год.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до статті 67 КК України, суд не встановив.

Відповідно до змісту досудової доповіді органу пробації дослідження інформації, характеризує обвинувачену ОСОБА_4 за місцем її проживання/навчання/роботи, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, середній рівень ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також аналогічний рівень ризику небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить з того, що відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню винними та іншими особами нових кримінальних правопорушень, та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Під час призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кваліфікується за частиною 4 статті 185 КК України, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, безробітна, вину визнала, наявність чотирьох обставин, що пом`якшують покарання, та те, що обвинувачена до лікарів нарколога та психіатра не зверталась.

Відповідно до змісту частини першої статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ураховуючи викладене, беручи до уваги мету покарання, наявність чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, ураховуючи предмет крадіжки, зважаючи на позицію сторони обвинувачення та досудову доповідь, відсутність претензій у потерпілої сторони, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції частини четвертої статті 185 КК України, у виді громадських робіт.

Застосовуючи положення статті 69 КК України та призначаючи покарання більш м`якого виду, ніж зазначене в санкції частини четвертої статті 185 КК України і не пов`язане із позбавленням волі, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжки в умовах воєнного стану. При цьому суд бере до уваги те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинила за відсутності фактичних активних воєнних (бойових) дій на території області, які б утворювали обставини, що сприяють вчиненню інкримінованого кримінального правопорушення або свідчать про особливий цинізм і суспільну небезпеку протиправних дій з боку обвинуваченої.

Тобто, з огляду на обставини справи, характеристику ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про те, що обвинувачена не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає особливої суворості покарання та її обов`язкової ізоляції за вчинення крадіжки в умовах воєнного стану. Отже, суд вважає за можливе надати ОСОБА_4 можливість довести перед суспільством, що вона стала на шлях виправлення, а таке покарання буде достатнім і пропорційним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 69, 185 Кримінального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням статті 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини четвертої статті 185 КК України, у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Речові докази:

- пустушки «Філіпс» у кількості 2 штуки у пакованні із ручками рожевого та фіолетового кольору та соски силіконові прозорі «Філіпс авент» у кількості 4 штуки у пакованні вважати повернутими потерпілому ТзОВ «РУШ»;

- шапку синього кольору з емблемою, куртку коричневого кольору, штани чорного кольору, чоботи чорного кольору вважати повернутими обвинуваченій ОСОБА_4 ;

- шапку чорного кольору з кутасом, куртку чорного кольору, штани в леопардовий принт, чоботи коричневого кольору, сумку червоного кольору вважати повернутими ОСОБА_5 ;

- DVD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження за 09.02.2024 зберігати у матеріалах кримінального провадження, які залишились у сторони обвинувачення.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяОСОБА_7