Справа № 172/218/24
Провадження № 1-кп/172/20/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2024 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду вел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні

№ 0000008 від 26.01.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню-технічну освіту, не працює, не одружений, на утриманні нікого не має, депутатом не являється, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 11.01.2024 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробовуванням на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В

24.09.2023 року близько 23:00 години, ОСОБА_5 перебував на торгівельних прилавках, що на ринковій площі по АДРЕСА_1 де в цей час перебувала неповнолітня ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своїми друзями.

ОСОБА_6 відійшла по справам залишивши при цьому свою жіночу сумку без нагляду на торгівельному прилавку. В сумочці знаходився мобільний телефон Redmi 10а 4/64 чорного кольору. Вказану сумку помітив ОСОБА_5 та в цей момент у нього виник злочинний умисел на крадіжку сумки ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 ігноруючи Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, яким введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було продовжено та який тривав на момент вчинення злочину, впевнившись, що його дії будуть непоміченими власником сумки та іншими особами, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, викрав жіночу сумку в якій знаходився мобільний телефон Redmi 10а 4/64 чорного кольору, що належить неповнолітній ОСОБА_6 , після чого, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив неповнолітній ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 2519,30 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, у скоєному розкаявся, пояснив, що близько 23:00 год. 24.09.2023 року йшов через базар та побачив компанію людей, які там відпочивали. На прилавку побачив сумку. Ніхто не бачив як він її взяв. Там був телефон. Після цього зустрів друга ОСОБА_7 і віддав йому сумку. Що було далі не відомо, але приблизно через тиждень приїхали працівники поліції і він їм все розповів.

Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3

ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим.

Судом роз`яснені сторонам наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, не одружений, на утриманні нікого не має, не працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України є повне визнання вини, щире каяття та відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи, думки прокурора, потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, характеристики особи обвинуваченого, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижуютьступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання нижче від найнижчої межі визначеної санкцією статті КК України за якою ОСОБА_5 визнаний винним, у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи особу винного, його ставлення до скоєного, пом`якшуючі вину та інші обставини справи, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень без реального відбування покарання. Тому обвинуваченого може бути звільнено від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На досудовому розслідуванні проведено судово-товарознавча експертиза, витрати за яку підлягають стягненню з обвинуваченого. Питання про долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Цивільний позов у справі не заявлено. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Васильківського районного суду від 11.01.2024 року, визначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 260,00 грн.

Речові докази:

- диск CD-R - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон REDMI 10а 4/64 - передати потерпілій за належністю.

Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1