Провадження №1-кп/447/92/24
Справа №447/3673/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2024 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаїв Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001083 від 27.09.2023, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Журавне, Жидачівського району, Львівської області, українця, громадянина України, військовослужбовця, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

представник цивільного відповідача ОСОБА_6

представник потерпілого адвокат ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також пунктів 1.2, 1.5, 2.3. «д», 11.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, о 08:11 год. 27 вересня 2023 року, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним автодорогою «Розвадів-Калуш» у с. Крупсько, Стрийського району, Львівської області, по вул. Володимира Великого, 225, поруч із АЗС «Манго Груп», у напрямку до м. Новий Розділ, Стрийського району, Львівської області порушив вимоги п.п. 1.2, 1.5, Розділу 1; п. 2.3 д) Розділу 2; п. 11.3 Розділу 11; п.п.12.4, 12.9 Розділу 12; чинних Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечної швидкості в межах населеного пункту, без причин технічного характеру виїхав на зустрічну смугу руху та в подальшому здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем марки "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

Внаслідок порушення п.п. 1.2, 1.5, 2.3. «д», 11.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року водієм автомобіля марки «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 , пасажир автомобіля марки "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження: травму лівої руки у вигляді зламу середньої третини діафізу плечової кістки та правої ноги у вигляді уламкового зламу нижньої третини обох кісток правої гомілки з заходженням кісткових уламків та рани в середній третині правої гомілки, і було встановлено клінічний діагноз: ВПТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, косий уламковий злам середньої третини діалізу плечової кістки зліва зі зміщенням основних кісткових фрагментів під кутом. Забійна гематома поперекової ділянки зліва. Перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки, синець на тильній поверхні лівої кисті, множинні синці на правій руці у всіх ділянках та по всіх поверхнях, синець на лівій боковій поверхні черевної стінки з переходом в ліву поперекову ділянку, садна на зовнішній поверхні ділянки правого колінного суглобу синець на тильній поверхні правої стопи, які по ознаці тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали - спричиненням потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнає. Пояснив, що вказаного дня він керуючи автомобілем марки «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в АДРЕСА_2 , поруч із АЗС «Манго Груп», не дотримався безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем марки "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 . В результату ДТП пасажир автомобіля марки "Тoyota camry" ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні. В вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Поданий в судовому засіданні цивільний позов ОСОБА_10 визнає частково. Вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 184 000,00 грн. є завищеною і така повинна стягуватися із страхової компанії. Окрім того, він не визнає поданий в судовому засіданні цивільний позов прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 в інтересах комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про стягнення витрат на лікування потерпілого у кримінальному провадженні у розмірі 19551,86 грн., оскільки такі витрати має відшкодувати страховик, а саме ПрАТ «УТСК», де була застрахована його цивільно-правову відповідальність.

Безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, допитавши потерпілого, обвинуваченого, дослідивши інші нижченаведені докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 , пояснив, що 27.09.2023 він перебував в автомобілі марки "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 на задньому пасажирському сидінні. Під час руху вказаного автомобіля в с. Крупсько їм на зустріч виїхав автомобіль білого кольору, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні автомобілем швидкої допомоги. Під час лікування йому було зроблено декілька операцій під час яких були встановлені пластини. Металоконструкції , які йому встановили за рекомендацією лікаря потерпілий купив сам.

У судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: вимога про відсутність судимостей; копія посвідчення водія № НОМЕР_4 від 30.05.2001 виданого на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 , виданого Голосіївським РУ ГУМВС України в місті Києві 19.09.2007; копія РНОКПП; копія військового квитка серії НОМЕР_6 від 16.06.1999; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 ; відповідь управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції № 20084/41/12/01-2023 від 13.10.2023, згідно якої станом на 11.10.2023 згідно підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу Національної поліції України відомості щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №124 від 27.09.2023, згідно якого в ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено; довідка № 162 від 06.10.2023 та відповідь № 416 від 06.10.2023, видані КНП «Жидачівська міська лікарня» Жидачівської міської ради Львівської області, згідно яких ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться; характеристика № 1559/02-4/02-26/вих.-23 від 06.10.2023 видана виконавчим комітетом Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, відповідно до якої ОСОБА_3 характеризується позитивно, неодружений, військовослужбовець ЗСУ, заяв та скарг на нього не надходило; витяг №33 про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, відповідно до якого гр.. ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; витяги з наказів ВЧ № НОМЕР_1 по строковій частині щодо призначення на посаду, виведення в розпорядження військовослужбовця ОСОБА_3 ; службову характеристику старшого солдата ОСОБА_3 , згідно якої під час проходження військової служби зарекомендував себе з посередньої сторони, за характером неагресивний, врівноважений, посередньо ставиться до виконання своїх службових обов`язків та наказів командирів, працює над собою, на критику та зауваження реагує адекватно; службова картка, згідно якої станом на 07.10.2023 ОСОБА_3 заохочень немає.

Крім цього, у судовому засіданні були досліджені документи, а саме: постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.09.2023; акти щодо прийняття та належного зберігання транспортного засобу марки «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 та марки "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 від 27.09.2023; ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова про надання дозволу на арешт транспортних засобів марки «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 та "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 від 28.09.2023; довідки про витрати на проведення судової інженерно - транспортної експертизи №СЕ-19/114-23/19051-ІТ від 18.10.2023, №СЕ-19/114-23/19052-ІТ від 18.10.2023, №СЕ-19/114-23/19053-ІТ від 18.10.2023; акт здачі-приймання висновку експерта №4221-Е від 07.11.2023.

Дослідивши докази, долучені стороною обвинувачення, які наведені вище, покази потерпілого та обвинуваченого, які є логічними та послідовними, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення та досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані, в сукупності між собою підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, такі зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими Закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Оцінюючи здобуті у справі органом досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними й допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Суд поза розумним сумнівом приходить висновку та вважає, що вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, в сукупності - достатні та взаємоузгоджені, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їх виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ними, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, не перебуває на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, є військовослужбовцем ЗСУ, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно з досудовою доповіддю ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину повторно - низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - низький, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

28.09.2023 ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова у судовому провадженні №1-кс/461/5371/23 (справа №461/8155/23) та №1-кс/461/5370/23 (справа №461/8155/23) на автомобілі марки «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 та марки "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 було накладено арешт.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, зазначений арешт слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 підлягають до стягнення витрати на проведення експертизи у розмірі 20314,10 грн. у користь держави.

Що стосується вирішення питання пред`явлених цивільних позовів у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне вказати таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної або юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На адресу суду 07.12.2023 надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди у розмірі 75 300,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що в наслідок ДТП йому заподіяно матеріальну шкоду, у вигляді витрат на лікування, а саме придбання титанових металоконструкцій для остеосинтезу (з`єднання) зламаних кісток на загальну суму 75 300 грн. Окрім того, ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості які потягнули за собою тривалий розлад його здоров`я. На даний час лікування не закінчено і можливо будуть потрібні ще додаткові операційні втручання з подальшим лікуванням. Все вищеописане, завдало та продовжує завдавати йому значного фізичного болю та страждань, оскільки він вимушений проходити курс лікування та реабілітації, через постійний біль він втратив сон. Отримані ним травми обмежили можливість його пересування, що потягнуло за собою порушення нормальних життєвих зв`язків (спілкування) з оточуючим світом та можливість працювати та забезпечувати свою сім`ю, у зв`язку з чим заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 200 000,00 грн.

08.01.2024 представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 подав до суду відзив на цивільний позов, згідно якого вказує, що станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як водія транспортного засобу «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у страховій компанії ПрАТ «УТСК» за полісом № НОМЕР_7 . У відповідності до цього полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000,00 грн. Також цим полісом передбачено наявність франшизи у сумі 2500,00 грн. Отже основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП повинен нести страхович та саме він є належним відповідачем у справі. Окрім того страховик відшкодовує потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП моральну шкоду у розмірі 5 % страхової виплати, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

09.02.2024 на адресу суду надійшов уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 . В обґрунтування позову вказує, що в наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 27.09.2023 на автодорозі Розвадів-Калуш Стрийського району Львіської області за участі автомобіля марки засобу «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 йому було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме перелом лівої руки, відкритий перелом правої ноги, струс головного мозку, численні гематоми. Отримані травми привели до стійкої втрати працездатності. Згідно акту огляду МСЕК №177/1 від 26.01.2024 йому встановлено інвалідність 3 групи безтермінаво, внаслідок ураження опорно-рухового апарату, що підтверджується довідкою ЕК №380820 серія 12 ААГ від 26.01.2024.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_3 , на момент скоєння ДТП, застраховано в ПрАТ «УТСК», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 5883009 від 24.07.2023. Відповідно до п 24.1. ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодуванн (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710 від 03.11.2022 розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2023 по 31.12.2023 становив 6700,00 грн. Отже, з ПрАТ «УТСК», як страховика винуватця ДТП ОСОБА_3 , підлягає стягненню на його користь страхова виплата, як відшкодування матеріальної шкоди, у вигляді витрат на лікування, а саме придбання титанових металоконструкцій для остеосинтезу (з`єднання) зламаних кісток на загальну суму 75 300 грн. та страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з стінкою втратою працездатності в розмірі 80 400 грн., а всього разом - 155 700 грн., яку він просив стягнути з ПрАТ «УТСК».

Окрім того, вказує, що отримані ним травми опорно-рухового апарату обмежили можливість його пересування, що потягнуло за собою порушення нормальних життєвих зв`язків (спілкування) з оточуючим світом, не можливість працювати та забезпечувати свою сім`ю, що беручи до уваги його вік, завдає йому значних моральних (душевних) переживань, розмір яких він оцінює в 200 000,00 грн.

Оскільки згідно страхового полісу №215883009 від 24.07.2023 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 320 000 грн., то з ПрАТ «УТСК» підлягає стягненню на його користь 16 000 грн. (320 000грн. х 5%) заподіяної йому моральної шкоди. Решта суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 184 000 грн. (200 000 грн. -16 000 грн.) підлягає стягненню з винуватця ДТП - ОСОБА_3

04.04.2024 на адресу суду надійшов відзив від представника цивільного відповідача ПрАТ «УТСК» ОСОБА_6 , згідно якого вказано, що ОСОБА_9 до страховика ПрАТ «УТСК» не звертався із жодними заявами щодо виплати страхового відшкодування, а відтак, у страхової компанії, не виникло обов`язку щодо виплати страхового відшкодування. Окрім того, витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

При цьому, позивач не надає жодних призначень лікаря щодо необхідності придбання даних металоконструкцій, відсутні виписки (епікризи) з історії хвороби/ амбулаторної картки хворого з детальним списком витратних матеріалів, медичних препаратів, процедур, які були використані й призначені позивачу для проведення діагностики та курсу лікування за формою 027/о, затвердженою МОЗ України, за наслідками ДТП, яка сталася 27.09.2023 за участі автомобіля «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 .

Окрім того, за довідками МСЕК які були подані позивачем разом із заявою про уточнення цивільного позову, за відсутності інших медичних документів, неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок з отриманням інвалідності третьої групи та ДТП. Отже, за відсутності вказаних документів, заявлені позивачем витрати на лікування не підтверджені належними та допустимими доказами, та не можуть братись до уваги при розрахунку страхового відшкодування.

Щодо відшкодування моральної шкоди, зазначає, що для визначення розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню потерпілому, спочатку потрібно визначити розмір шкоди заподіяної здоров`ю. Натомість, позивач визначив розмір моральної шкоди виходячи з ліміту відповідальності страховика. Таке визначення є невірним, та суперечить ст. 26-1 Закон Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Якщо допустити, що ОСОБА_9 дійсно поніс витрати на лікування в розмірі 75 300,00 грн. та отримав інвалідність 3-ї групи в результаті ДТП, що призвело до шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності в розмірі 80 400,00 грн., то максимальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню страховиком, не може перевищувати 5 % за шкоду заподіяну здоров`ю, і становить 7 785,00 грн. (155 700,00 грн. (75 300,00грн. + 80 400,00 грн.) х 5% = 7 785,00 грн.).

За викладених обставин цивільний позов ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» вважає необґрунтованим і таким, який не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що в наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 27.09.2023 на автодорозі Розвадів-Калуш Стрийського району Львіської області за участі автомобіля марки засобу «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження: травму лівої руки у вигляді зламу середньої третини діафізу плечової кістки та правої ноги у вигляді уламкового зламу нижньої третини обох кісток правої гомілки з заходженням кісткових уламків та рани в середній третині правої гомілки, і було встановлено клінічний діагноз: ВПТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, косий уламковий злам середньої третини діалізу плечової кістки зліва зі зміщенням основних кісткових фрагментів під кутом. Забійна гематома поперекової ділянки зліва. Перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки, синець на тильній поверхні лівої кисті, множинні синці на правій руці у всіх ділянках та по всіх поверхнях, синець на лівій боковій поверхні черевної стінки з переходом в ліву поперекову ділянку, садна на зовнішній поверхні ділянки правого колінного суглобу синець на тильній поверхні правої стопи, які по ознаці тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_3 , на момент скоєння ДТП застрахована в ПрАТ «УТСК», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 5883009 від 24.07.2023.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики це страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна школа, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до п. 24.1. ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Нормами ст.. 26 Закону передбачено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Суд критично оцінює посилання цивільного відповідача, що заявлені позивачем витрати на лікування не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки потерпілим долучено копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 80179 від 02.11.2023; копії рахунків на оплату товарів: металоконструкція для інтрамедулярного остеосинтезу плечової кістки №2 від 02.10.2023, металоконструкція для остеосинтезу кістки апаратом зовнішньої фіксації (АЗФ) №3 від 02.10.2023, металоконструкція для остеосинтезу великогомілкової та малогомілкової кістки №26 від 18.10.2023 та копії квитанцій про оплату вказаних товарів, що були придбані потерпілим ОСОБА_9 після настання дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 27.09.2023 та до встановлення йому ІІІ групи інвалідності загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату безтерміново, згідно долученої довідки СМЕК серії 12ААГ № 380820 від 26.01.2024, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтверджені належними доказами по справі та такими що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 вказаної постанови визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є та не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» ЄСПЛ зазначив, що з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги.

Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Оскільки ОСОБА_9 поніс витрати на лікування в розмірі 75 300,00 грн. та отримав інвалідність 3-ї групи в результаті ДТП, що призвело до шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності, розмір якої відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 80 400,00 грн., а всього разом 155 700,00 грн. то максимальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню страховиком, не може перевищувати 5 % за шкоду заподіяну здоров`ю, і становить 7 785,00 грн. ( 155 700,00 грн. х 5% = 7 785,00 грн.), яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі з ПрАТ "УТСК".

Так, судом встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілу ОСОБА_9 завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв`язку із стійкою втратою працездатності, його звичний життєвий уклад повністю змінився. Суд погоджується з доводами позивача, що його фізичний стан після події змінився, потерпілий проходить реабілітацію після лікування, однак враховуючи позицію обвинуваченого щодо готовності відшкодування моральної шкоди, проте, у меншому розмірі, аніж просить потерпілий, виходячи із вимог розумності та справедливості, неможливість оцінки душевних страждань матеріальним виміром, суд вважає за можливе стягнути моральну шкоду з ОСОБА_3 в розмірі 80 000,00 грн.

Окрім того, в судовому засіданні було подано цивільний позов прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 в інтересах комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. В обгрунтування позову вказував, що порушення правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали - спричиненням потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано також потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку із одержаними тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_8 у період з 27.09.2023 по 04.10.2023 перебував на лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги». Відповідно до акту відшкодування вартості медичних послуг №1027 - наданих гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 становить 19551.86 грн., у зв`язку з чим просив стягнути вказану суму з ОСОБА_3 .

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити, оскільки така шкоди має бути відшкодована страховою компанією ПрАТ «УТСК» згідно полісу № 215883009, а не ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові хорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 р. «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я». Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 р. «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я`на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п. 4 Порядку).

Відповідно до постанови Верховного суду від 13.12.2018 у справі № 344/15998/15-ц особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Законом на позивача не покладено обов`язку доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, а саме листа адміністрації комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» № 28660/16/06-23 від 04.10.2023 та акту наданих послуг №1027, що вартість лікування потерпілого ОСОБА_8 за період стаціонарного лікування з 27.09.2023 по 04.10.2023 становить 19551,86 грн., у зв`язку з чим вказану суму слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Кеуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 3000 ( три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 20314 (двадцять тисяч триста чотирнадцять) гривень 10 копійок.

Скасувати арешти майна, що були накладені згідно ухвал слідчого судді Галицького районного суду м. Львова судове провадження №1-кс/461/5371/23 (справа №461/8155/23) та №1-кс/461/5370/23 (справа №461/8155/23) від 28.09.2023.

Речові доказ у справі, а саме:

автомобіль марки «Volkswagen passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власнику;

автомобіль марки "Тoyota camry" реєстраційний номер НОМЕР_3 - повернути власнику.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_9 витрати на лікування у розмірі 75300 (сімдесят п`ять тисяч триста) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_9 шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у розмірі 80 400 (вісімдесят тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 7785 (сім тисяч сімсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Цивільний позов прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_3 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» витрати на лікування потерпілого у кримінальному провадженні у розмірі 19551 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одну ) гривню 86 копійок.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, відповідно до ст. 532 КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1