Справа № 308/4917/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного ОСОБА_1 від 15.03.2024 органу досудового розслідування повернуто клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000064 для усунення недоліків, яке надійшло 20.03.2024 в Закарпатську обласну прокуратуру.

На виконання вказаної ухвали, прокурор повторно, самостійно звертається із вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор вказує на те, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У клопотанні вказано на те що досудовим розслідуванням встановлено, 13.03.2024 приблизно о 21.00 год. в с. Сойми Хустського району Закарпатської області на автодорозі Р - 21 сполученням «Долина - Міжгір`я - Хуст», поруч із буд. № 2 відбулась ДТП (наїзд на пішохода) за участю автомобіля «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 (інспектор сектору превенції Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області) та пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті ДТП пішохід отримала травми, від яких загинула на місці події, а автомобіль зазнав технічних пошкоджень.

14.03.2024 слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові проведено огляд місця дорожньо- транспортної пригоди в АДРЕСА_1 , в ході проведення якого з місця було вилучено автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 НОМЕР_3 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та яким на момент ДТП керував ОСОБА_4 , який являється сином власника та проживає за тою самою адресою, фактично являючись володільцем зазначеного транспортного засобу.

14.03.2024 постановою слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові зазначений автомобіль визнано речовим доказом.

У клопотанні містяться покликання на ч. 2 ст. 168, п.п. 1,2 ч.ч.2,3 ст. 170, ч. 5 ст. 171 КПК України.

У клопотанні вказано на те, що на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що зазначений автомобіль має значення речового доказу для кримінального провадження, зберіг на собі його сліди та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування.

Враховуючи викладене, а також з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, керуючись вимогами ст. ст. 36,131, 132, 170, 171 КПК України, прокурор просить слідчого суддю: розглянути клопотання та накласти арешт на вилучений за результатами проведеного 14.03.2024 огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в АДРЕСА_1 , автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та яким, на момент ДТП керував ОСОБА_4 , який являється сином власника та проживає за тою самою адресою, фактично являючись володільцем зазначеного транспортного засобу.

Прокурор в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, на адресу суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна, в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Згідно поданої до суду заяви старшого слідчого ОСОБА_7 було повідомлено засобами телефонного зв`язку про дату, час та місце розгляду клопотання ОСОБА_4 ..

Так, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб .

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна .

Слідчим суддею, встановлено, що: Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно матеріалів клопотання, 14.03.2024 слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові проведено огляд місця дорожньо- транспортної пригоди в АДРЕСА_1 , в ході проведення якого з місця було вилучено автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та яким на момент ДТП керував ОСОБА_4 , який являється сином власника та проживає за тою самою адресою, фактично являючись володільцем зазначеного транспортного засобу.

14.03.2024 постановою слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові зазначений автомобіль визнано речовим доказом.

Відповідно до абз.1 ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно протоколу огляду місця події, вказані речі було виявлено та вилучено 14.03.2024 клопотання надійшло до суду 21.03.2024.

Разом із тим, клопотання подано слідчим слідчому судді 15.03.2024 року та ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного ОСОБА_1 від 15.03.2024 органу досудового розслідування повернуто клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000064 для усунення недоліків, яке надійшло 20.03.2024 в Закарпатську обласну прокуратуру.

Таким чином при зверненні до слідчого судді із вказаним клопотанням, слідчим дотримано строків передбачених КПК України.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя, вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя враховує можливість використання вилученого майна, як доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки за їх допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя вважає що клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 14.03.2024 згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в АДРЕСА_1 , автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та яким, на момент ДТП керував ОСОБА_4 , (син власника) та є фактично володільцем зазначеного транспортного засобу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1