Справа № 639/2011/24
Провадження № 1-кп/639/304/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 04.01.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньо-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 21.03.2019 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, 25.11.2020 звільнений з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» Харківській області за відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_5 , будучи засудженим 21.03.2019 Комінтернівським районним судом м. Харкова за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочин проти власності у період воєнного стану, поширеного на території України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 22 лютого 2023 року о 16 годині, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого чужого майна, шляхом вільного доступу, у період воєнного стану, а саме: мобільного телефону марки «Vivo e21», з оперативною пам`яттю 128 GB, у корпусі діамантового блиску, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить незнайомій йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаною адресою, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном марки «Vivo e21», з оперативною пам`яттю 128 GB, у корпусі діамантового блиску, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 6106 гривень 67 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

У результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 6106 гривень 67 копійок, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 241/24 від 04.01.2024.

Крім того, ОСОБА_5 , відчуваючи безкарність за раніше вчинений злочин, повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 30 серпня 2023 року приблизно о 17 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого чужого майна, шляхом вільного доступу, у період воєнного стану, а саме: мобільного телефону марки «Techno POP 5 LTE», у корпусі синьо-зеленого кольору, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , який належить незнайомій йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном марки «Techno POP 5 LTE», у корпусі синьо-зеленого кольору, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

У результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2747 гривень 03 копійки, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 136/24 від 09.01.2024.

ІІ. Відомості про укладену угоду про визнання винуватості, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

05.04.2024 між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000014 від 04.01.2024 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті.

ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, сприяв проведенню досудового розслідування.

На підставі зазначеного, враховуючи у відповідності до ст. 470 КПК України ті обставини, що:

- ОСОБА_5 повністю визнав свою провину, сприяв найшвидшому розкриттю вчинених ним злочинів, даючи правдиві та повні покази, що відповідає суспільним інтересам у найшвидшому досудовому розслідуванні і судовому провадженні;

- відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів;

- ОСОБА_5 зобов`язується повністю та беззастережно визнати свою вину в обсязі, викладеному в обвинувальному акті, в ході судового провадження на підставі зазначеної угоди.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 05.04.2024.

Судове засідання по справі проведено за відсутності потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які надали прокурору письмові заяви про згоду на укладення угоди про визнання винуватості, а також на адресу суду надали письмові заяви про проведення судового засідання, в якому буде вирішуватися питання про затвердження угоди про визнання винуватості без їх участі, проти призначення узгодженого між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 покарання не заперечують.

З огляду на викладене, підготовче судове засідання проведено судом за відсутності потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки потерпілі надали письмові заяви про згоду на укладення угоди про визнання винуватості та відповідно до положень ст. 314, 325 КПК України розгляд питання про затвердження цієї угоди може бути проведеної за їх відсутності.

ІІІ. Мотиви суду при вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Вимогами п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Вказані вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України прокурором було дотримано.

Так, прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 отримано письмову згоду потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час підготовчого судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону.

Умови угоди не суперечать вимогами КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення злочини, які кваліфікуються судом:

- по епізоду крадіжки майна, яке належить потерпілій ОСОБА_6 (епізод від 22.02.2023) за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

- по епізоду крадіжки майна, яке належить потерпілій ОСОБА_7 (епізод від 30.08.2023) за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, будь-яких осіб на утриманні не має, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень злочинів та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заявлено.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке підлягає реальному відбуванню, до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05.04.2024 у кримінальному провадженні № 0000014 від 04.01.2024, яка укладена між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили продовжити стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 22 квітня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017) зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01.04.2024 по 21.04.2024 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь судового експерта ОСОБА_8 (розрахунковий рахунок ІBAN: НОМЕР_5 ) процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні у розмірі 520,00 грн. (п`ятсот двадцять гривень 00 копійок) (матеріали кримінального провадження, арк. 48, 99).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом того ж строку з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілим.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1