КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/370/23 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/807/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з вищою освітою, військослужбовця, стрільця І стрілецького відділення ІІ стрілецького взводу ІІІ стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - не обиралося. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 щомісячно, до досягнення дитиною - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 18-річного віку, шкоди, завданої смертю потерпілого - ОСОБА_12 в розмірі 14 422 (чотирнадцяти тисяч чотириста двадцяти двох) гривень. У задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 витрат, які будуть понесені на виготовлення та встановлення пам`ятника ОСОБА_12 в розмірі 124 212,00 грн. відмовлено. Цивільний позов потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_13 моральну шкоду в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень витрат, понесенених на поховання ОСОБА_12 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно вироку 09.08.2022, приблизно о 09 год. 00 хвл., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним з технічними властивостями автомата АКС-74 калібру 5,45 мм, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг передбачити їх настання, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень оточуючим, у порушення ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України України, абз. 1 п. 195 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, підпунктів 6, 10 пункту 7 та пункту 52 «Настанови 5,45-мм автомати Калашнікова (АК-74, АКС-74, АК-74Н, АКС-74Н) та 5,45-мм ручні кулемети Калашнікова (РПК-74, РПКС-74, РПК-74Н, РПКС-74Н)», затвердженої наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України у 2004 році, п. 14 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359, п. 1 «Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин», затвердженого Наказом Генерального штабу Збройних Силах України від 17.04.2018 №160, під час відпрацювання способів поводження з автоматом з метою швидкого його приведення у бойову готовність, помилково приєднав споряджений набоями магазин до автомату АКС-74 калібру 5,45 мм, № НОМЕР_2 , який знаходився у режимі одиничного вогню та спрямував автомат стволом у напрямку строю військовослужбовців, зняв запобіжник, відвів затворну раму назад до кінця і відпустив її, надіславши таким чином патрон у патронник, після чого натиснув на спусковий гачок, що призвело до пострілу та влучання кулі в ОСОБА_12 , який був присутнім на бойовому злагодженні та перебував у строю, у результаті чого ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді крізного вогнепального кульового поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та кровотечею, від якого настала смерть останнього.

Своїми діями, які характеризуються необережною формою вини, ОСОБА_7 вчинив порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.414 КК України.

Захисник обвинуваченого, не погоджуючись із вироком суду подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити та призначити покарання з застосуванням ст..ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки. Змінити вирок суду в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_10 щомісячно до досягнення дитиною 18-річного віку шкоди, завданої смертю потерпілого, встановивши розмір стягнення 5000 гривень щомісячно. В апеляційній скарзі зазначає, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, наявні пом`якшуючі обставини. Згідно досудової доповіді виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства. Обвинувачений маючи юридичну освіту в період мирного часу працював в державних органах, де його спеціальність зовсім не була пов`язана з користуванням зброєю та маючи навики освоєння зброї в дуже короткий термін став інструктором по користуванню зброєю. Злочинна недбалість була допущена внаслідок постійного перебування в умовах відсутності належного відпочинку та стресу. Суд першої інстанції не в повній мірі звернув увагу на ці факти, що завадило призначити покарання з застосуванням ст. 75 КК України. Встановлено, що обвинувачений підтримує зв`язок з дружиною померлого, надає матеріальну допомогу, про що свідчать копії банківських документів про переказ коштів, має намір продовжувати відшкодування завданої ним шкоди всім потерпілим. Перебуваючи на свободі обвинувачений зможе отримувати дохід та матиме можливість відшкодувати шкоду потерпілим. Щодо суми відшкодування шкоди на утримання неповнолітньої дитини захисник вказує, що обвинувачений проживає з дружиною та дітьми 2008 та 2011 року народження. Характеризується виключно позитивно, виховує та утримує своїх дітей. В рахунок відшкодування шкоди перераховує кошти на утримання дитини, починаючи з серпня 2022 року по теперішній час. До травня 2023 року перераховано 81 380,26 гривень. Розмір в 14 422 гривні щомісячно для нього є значно великим та перебуваючи в місцях позбавлення волі - неможливий. Перебуваючи на службі має щомісячний дохід 20 277,51 грн. та премію 29 550 гривень, яка не є стабільною. Його дружина отримує середній дохід у розмірі 8000 гривень, іншого доходу для існування родина немає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, думку прокурора та потерпілих, їх представника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного. Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у вчиненні злочину в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, на які посилається його захисник. Апеляційний суд не може погодитися з апеляційними доводами щодо необхідності застосування в даному випадку ст. 75 КК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Судом встановлено та не заперечується учасниками провадження, що обвинувачений, демонструючи навчальну вправу мав забезпечити безпеку для оточуючих та діяти відповідно з суворим дотриманням вимог нормативно-правових актів. Однак внаслідок злочинної недбалості допустив порушення правил поводження зі зброєю, що спричинило смерть потерпілого. Навіть позитивна характеристика обвинуваченого, висновок органу пробації, наявність на його утриманні родини, часткове відшкодування шкоди потерпілій не мінімізує наслідків вчиненого кримінального правопорушення, які в даному випадку є непоправними. Судом першої інстанції враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 , раніше не судимий, за місцем служби та проживання характеризується позитивно, проходить службу у ЗСУ у військовій частині НОМЕР_1 , під час несення служби будь-яких стягнень до нього не застосовано, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Згідно з досудовою доповіддю Подільського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства. Разом з тим, вказані обставини у своїй сукупності стали підставою для призначення судом покарання з урахуванням ст. 69-1 КК України ближче до найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 414 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до десяти років, у зв`язку із чим підстав для звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком не вбачається. Всі апеляційні доводи, наведені захисником, вже були прийняті до уваги судом першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в розумінні статей 314, 314-1 КПК досудова доповідь представника органу пробації складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про розмір покарання та має виключно рекомендаційний характер, яку суд може врахувати, виходячи зі своїх дискреційних повноважень. У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. В даному конкретному випадку призначене обвинуваченому покарання без застосування ст.. 75 КК Україні узгоджується з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України. Щодо зменшення розміру стягнення на користь потерпілої ОСОБА_10 , встановленого судом до досягнення дитиною 18 років, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Відповідно до ч.2 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Сума, яка підлягає стягненню на користь дитини потерпілого, визначена судом виходячи з розміру виплати, здійсненої військовослужбовцю ОСОБА_12 у серпні 2022 року, що становила 43 268 грн., з урахуванням наведених вище вимог ч.1 та ч.2 ст.1200 ЦК України розмір виплат на відшкодування шкоди дитині складає третю частину виплаченого загиблому місячного грошового забезпечення в сумі 14 422 грн. Захисник вважає, що визначений розмір є занадто великим, оскільки обвинувачений перебуваючи на службі має щомісячний дохід 20 277,51 грн. та премію 29 550 гривень, яка не є стабільною, утримує двох малолітніх дітей, його дружина отримує середній дохід у розмірі 8000 гривень, іншого доходу для існування родина немає. Разом з тим, стороною захисту не надано даних щодо розміру доходів обвинуваченого, які б свідчили про неможливість здійснення саме такого розміру відшкодування до досягнення дитиною повноліття, лише долучено довідку про доходи його дружини. Враховуючи вимоги ст.1200 ЦК України висновок суду першої інстанції щодо розміру стягнення є обґрунтованим та підстав для його зменшення не вбачається. Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з ст.ст.50, 65 КК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4