СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1728/24
ун. № 759/4723/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м .Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 21.02.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тюмень Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2024 до слідчого судді надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 21.02.2024.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в проваджені слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02 .2024 за № 0000213, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , в період запровадженого на території України воєнного стану, будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, приблизно о 19 год. 10 хв. 04.03.2024, ОСОБА_4 , не маючи постійного місця проживання, перебуваючи в підвальному приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , помітив кабель ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» () та у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у виді заподіяння майнової шкоди, відчуваючи потребу в грошових коштах, не маючи постійного джерела доходу, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав раніше підготовлений для вчинення злочину ніж та вирізав кабель КПВ-ВП(100) 4х2х0,48 (U/UTP-cat.5E-SL) загальною довжиною 57 метрів, який належить ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» (), вартістю 467,40 грн. без урахування ПДВ і викрав його.

04.03.2024, під час затримання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 208 КПК України, як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, виявлено та вилучено: кабель ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» (), який поміщено до спец пакету Національної поліції України PSP 3219675.

Викравши в такий спосіб майно, яке належить ТОВ «ЛАНЕТ», завдав вище вказаному ТОВ матеріальну шкоду на суму 467,40 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , усвідомлюючи факт вчинення ним 08.01.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, щодо незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та протягом року після засудження за цією статтею, вчинив умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених обставинах, але не пізніше 21.02.1024 незаконно придбав блістер із 4 (чотирма) таблетками білого кольору круглої форми із вмістом метадону (фенадону).

В подальшому, 20. 02.2024 в період часу з 11 год. 35 хв. до 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Київ, пр. Берестейський, 93, був викриий працівниками поліції та в присутності двох понятих, із кишені своєї куртки, добровільно видав блістер з 4 (чотирма) таблетками, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-24/11524-НЗПРАП містять у собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,088 г і який, відповідно до списку № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

05.03.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України.

Враховуючи обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, метою застосування відносно останнього запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, є необґрунтованою. Повідомив, що в м. Києві у нього мешкає сестра, у якої він може проживати, а тому просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання з підстав необґрунтованості підозри та недоведеності прокурором того, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вбачається з матеріалів клопотання, 05.03.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України.

Обставини, викладені у повідомленні про підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень обґрунтовано підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.03.2024; протоколом огляду місця події від 04.03.2024; протоколами допиту свідків; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 не одружений, утриманців не має, не працює, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, раніше судимий.

Також слідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, та можливість призначення судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Окрім цього, існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що останній не працює, тобто не має постійного джерела доходу, підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, раніше судимий.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи сукупність обставин на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( ч.5 ст. 182 КПК України).

У рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього».

Враховуючи обставини інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та особу підозрюваного, його вік, майновий стан, слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у межах сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн., яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178,182, 183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 04 березня 2024 року по 02 травня 2024 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у межах сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Підозрюваний або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави строком до 02 травня 2024 року наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, і з моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави, встановленої в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього, для забезпечення виконання визначених КПК України обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Строк дії ухвали встановити до 02 травня 2024 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя ОСОБА_1