Справа № 953/1744/24
н/п 1-кс/953/2753/24
"24" квітня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, -
16.04.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, про обрання відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , який є громадянином України, місцевим мешканцем Куп`янського району Харківської області на початку липня 2022 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 , маючи на меті добровільного зайняття посади «заместителя начальника отдела уголовного розыска Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» у незаконному правоохоронному органі - «Отдел уголовного розыска» надав до «УВД» складені особисто заяву, анкету, автобіографію, пояснення, свою фотокартку, а також копії: паспорту громадянина України, паспорту виїзду за кордон, документу про присвоєння ідентифікаційного номеру, військового квитка, документів про освіту.
На підставі наданих ОСОБА_6 вказаних документів, 05.07.2022 «приказом Начальника УВД ВГА Харьковской области Е.А.Лисняк № 1-ЛС», ОСОБА_6 призначено на посаду «заместителя начальника отдела уголовного розыска Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», в зв`язку чим останній добровільно набув повноважень представника незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною адміністрацією держави-агресора на тимчасово окупованій території Харківської області.
Крім того, 15 серпня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, з числа військовослужбовців рф, силових структур, органів окупаційної влади рф, застосовував до неповнолітнього ОСОБА_9 психологічне та фізичне насилля, що виражалось у змушуванні присідати, віджиматись від підлоги, надяганні протигазу на голову з перекриванням дихальних шляхів, нанесенні ударів кулаками рук в область грудної клітини, заламуванні рук під час переміщення до камери, проведенні допиту з метою змусити надавати відомості про проукраїнських осіб, себе, мисливців, учасників ООС. Під час нелегального ув`язнення, неповнолітній ОСОБА_9 не мав змоги вільно залишити вищевказану територію, хоча бажав цього. Він був обмежуваний в наданні їжі, води та протиправно утримувався в камері ІТТ Куп`янського РВП за вищевказаних умов, що є грубим порушенням пункту «а» статті 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою.
Отже, ОСОБА_6 , діючи умисно, сумісно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою у групі між собою та невстановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями ЗС рф, представниками силових структур, органів окупаційної влади рф, що знаходились на території тимчасово окупованого району та міста Куп`янськ, Харківської області, грубо порушуючи вимоги ч. 2 ст. 51, ст. 75 Додаткового протоколу І до Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, здійснивши нелегальне ув`язнення цивільної особи, яка перебуває під захистом МГП, вчинили інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також жорстоке поводження з цивільним населенням, що виразилось у нелюдському поводженні (утримання в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води, проведення довготривалих допитів) та фізичних страждань (змушуванні присідати, віджиматись від підлоги, надяганні протигазу на голову з перекриванням дихальних шляхів, нанесенні ударів кулаками рук в область грудної клітини), спричинених нелегально ув`язненому неповнолітньому ОСОБА_9 , чим порушили норми ст. ст. 3, 27, 31, 32 Конвенції.
17.02.2024 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України, складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
На виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явились.
У зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухиленням від слідства, підозрюваного ОСОБА_6 23.02.2024 оголошено у міжнародний розшук, для здійснення якого внесено Червоне оповіщення до обліків МОКП - Інтерполу.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість повідомленої його підзахисному підозри, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Клопотання розглядається слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного.
17.02.2024 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
Таким чином, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
23.02.2024 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук, для здійснення якого внесено Червоне оповіщення до обліків МОКП - Інтерполу.
Положеннями ч. 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук, для здійснення якого внесено Червоне оповіщення до обліків МОКП - Інтерполу.
Що стосується вирішення питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя зазначає наступне.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Підставою для звернення з даним клопотання стало те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, або інших учасників кримінального провадження, в тому числі потерпілих, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому він наразі підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 від 05.06.2023; протоколом додаткового допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 від 25.10.2023; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 від 28.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 06.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 27.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 10.04.2024; протоколом проведеного впізнання з потерпілим ОСОБА_9 за фотознімками, де він впізнав особу ОСОБА_7 від 28.11.2023; даними оперативного підрозділу про причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення; даними оперативного підрозділу про переховування ОСОБА_7 від слідства та суду на території рф.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , однак наразі там не проживає, місцезнаходження останнього невідоме та не встановлено, наразі останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також відомості про особу підозрюваного в їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що узгоджується з приписами КПК України відповідно до яких встановлено процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу. На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: -чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; -чи наявна обґрунтована підозра; -чи наявні ризики кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя вважає за необхідне обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 188, 189, 190, 193 КПК України, слідчий суддя,
В порядку ч.6 ст.193 КПК України обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного, без визначення розміру застави.
Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи, яка виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошена у міжнародний розшук і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування, після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження звернутися до слідчого судді, для розгляду питання за участю ОСОБА_6 , про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1