У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглядаючи у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 304 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001360 від 03.09.2023,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представник служби в справах дітей - ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 304 КК України.

Прокурор просить суд продовжити обвинуваченим ОСОБА_3 цілодобовий домашній арешт та ОСОБА_4 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, так як на даний час є ризики предбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, заперечував проти задоволення клопотання прокурора , та просили домашній арешт.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вивчивши клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Стаття 315 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст. 331 КПК України - скасування або зміна запобіжного заходу в суді, та відповідно до ч.3 даної статті, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд приходить до висновку, що дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, та які на даний час не відпали, а саме: може переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені. Даних про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 у суду не має.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом також не встановлено.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 має бути продовжений до 60 днів.

Розглядаючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зважає на те, що зазначений прокурором ризик про переховування від суду має місце, адже він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання від 8 до 15 років позбавлення волі. а також вчините інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту

Нових фактів, які б заперечували обставини, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_3 стороною захисту не надано.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочинів та спосіб їх вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих останньому дій, наведені вище дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, слідчий суддя вважає, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе їм запобігти.

Даних про наявність підстав для скасування застосованого до підозрюваного запобіжного заходу або його зміни на більш суворий судом при розгляді клопотання не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 181, 372 ,331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 304 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 23 червня 2024 року включно.

ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 23 червня 2024 року.

На ухвалу суду в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1