Справа №463/4350/24
Провадження №1-кс/463/3857/24
У Х В А Л А

03 червня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській областіОСОБА_4 від 29.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській областііз заявою від 25.03.2024 про визнання потерпілою у кримінальному провадженні № 0000238 від 13.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 Кримінального кодексу України. Враховуючи наведедене за результатами розгляду винесена оскаржувана постанова про відмову у визнанні потепілою. Вказану постанову, вважає необґрунтованою та незаконною, оскільки не містить обґрунтованих мотивів відмови у клопотанні та не враховано обставин, викладених у заяві, тому просить скаргу задовольнити та скасувати постанову дізнавача.

В судове засідання скаржник не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, у поданій скарзі просила таку слухати у її відсутності.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України. Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що заяву слід розглянути у відсутності ОСОБА_3 на підставі наявних матеріалів.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності. Представив матеріали кримінального провадження. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги відділом дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000238 від 13.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 Кримінального кодексу України.

Так ОСОБА_3 зверталася до дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській областіОСОБА_4 із заявою від 25.03.2024 та визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. За результатами розгляду винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

Разом з тим, як передбачено ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді .

Отже, кримінальним процесуальним законодавством передбачена можливість відмови слідчим чи прокурором у наданні статусу потерпілого виключно особі, якій однозначно та безсумнівно не була спричинена моральна, фізична або майнова шкода. Цим спростовується твердження скаржника про те, що заявник автоматично набуває статус потерпілого у кримінальному провадженні, який за ним зберігається протягом всього досудового розслідування. Норми ч. 2 та ч. 5 ст. 55 КПК України визначають, що у заявника такий статус може виникати у разі, якщо кримінальне правопорушення вчинене щодо нього, однак надалі слідчий може відмовити такій особі у визнанні потерпілим у разі, якщо буде встановлено, що заявнику очевидно не завдано шкоди.

У зв`язку з цим, слідчий суддя досліджує питання, чи були у дізнавача відповідні підстави винести постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні.

В постанові зазначається, що в ході досудового розслідування жодних даних, які б вказували на факт спричинення ОСОБА_3 збитків та/або шкоди внаслідок злочину не встановлено.

У зв`язку з цим дізнавач зазначає, що нею достеменно встановлено відсутність будь-якого з видів шкоди та будь-яких об`єктивних даних та/або доказів того, що заявнику чи іншим особам спричинено моральну, фізичну або майнову шкоду в результаті вчиненого злочину.

У відповідності з нормами Особливої частини КК України наслідки злочинного діяння можуть відображатися у тій чи іншій сфері фізичного стану людини, зокрема у вигляді заподіяння смерті, шкоди здоров`ю (тяжкої, середньої чи легкої тяжкості тілесних ушкодження), фізичного болю. За такого, фізична шкода як вид шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, представляє собою сукупність змін, які об`єктивно відбулись у стані людини як фізичної істоти (тілесні ушкодження, розлад здоров`я, біль), тобто це фізичні страждання людини, фізичний біль, функціональний розлад організму, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, а також смерть, спричинені людині в наслідок кримінального правопорушення, що посягає на немайнові або майнові права громадянина, та внаслідок рішень чи дій (бездіяльності) правоохоронного або судового органу.

Виходячи з положень Цивільного кодексу України, майнова шкода полягає в позбавленні особи належних їй цінностей, грошей, майна, матеріальних благ.

Натомість, зі змісту заяви ОСОБА_3 від 25.03.2024, скарги не вбачається жодного належного обґрунтування, що кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 296 КК України, заявнику завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини.

За таких обставин постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській областіОСОБА_4 від 29.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1