Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/215/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу прокурора Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.04.2024, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з 01 квітня 2024 року до 31 травня 2024 року включно з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України

За участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.04.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; заборонити залишати місце постійного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; утриматися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність ризиків, передбачених п.1,3,4 ст. 177 КПК України. Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_7 доведено до відома, що саме інкримінується, тому підозрюваний обізнаний, як з кваліфікацією інкримінуємо йому кримінальному правопорушенню, так і із санкціями і видами покарань, що може бути застосовано до нього у випадку доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, що в свою чергу може спонукати підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, у випадку перебування на волі.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних зокрема ОСОБА_9 у цьому ж кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.

На даний час, ОСОБА_7 повідомлено про підозру, де викладені обставини, що йому інкримінуються, в свою чергу дані обставини підтверджуються зібраними в ході слідства доказами, у т.ч. за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій. З урахуванням максимального покарання передбаченого санкцією статті, що інкримінується підозрюваному, а саме позбавленням волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, ризик бути визнаним винним, може спонукати підозрюваного спробувати підговорити, як вже допитаних свідків щодо зміни своїх показань, наданих ними на стадії досудового розслідування, так і підговорити свідків, яких планується допитати, надати не правдиві показання.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд зазначає наступне.

З урахуванням прав і обов`язків, що входило в коло повноважень ОСОБА_7 , як директора Коледжу, зокрема входило розроблення або взяття участі у розробленні документів правового характеру, участь у розробленні і виконанні заходів для зміцнення господарського розрахунку, договірної, фінансової і трудової, забезпечення зберігання власності, боротьби з розтратами й розкраданнями аналіз і узагальнення результатів розгляду претензій судових і досудових справ, а також вивчати практику укладання і виконання договорів із метою розроблення відповідних пропозицій для усунення виявлених недоліків і поліпшення господарсько-фінансової діяльності Коледжу, участь у роботі з укладення господарських договорів, підготовки висновків про їх юридичну обґрунтованість, у розробленні умов колективних договорів, а також розгляді питань про дебіторську і кредиторську заборгованіст, представення у встановленому законодавством України порядку інтересів Коледжу в суді, а також в інших державних та громадських організаціях у процесі розгляду правових питань, перебування ОСОБА_10 на волі, може надати можливість останньому, скористуватись своїм авторитетом, колишнього керівника, та вплинути на теперішнє тимчасове керівництво навчальним закладомі спонукати їх на дії попідготовці актів реагування стосовно оренди ФОП « ОСОБА_11 » нежитлового приміщення гуртожитку Коледжу, таким чином утворювати уяву законності його дій.

Слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання хоча і містять дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, однак слідчим та прокурором не доведено підстав, які можуть вказувати на недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, враховано стан здоров`я його матері, яка потребує догляду у зв`язку з літнім віком та станом здоров`я, з метою виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання, поклавши на нього певні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000202, із можливістю внесення застави у вигляді 100 000 грн., з одночасним покладенням на підозрюваного обов`язків: 1) прибувати за кожною вимогою до прокурорів і слідчих у кримінальному провадженні, із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися з населеного пункту (місця мешкання) без дозволу старшого слідчого групи слідчих, старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні, або суду; 3) повідомляти старшого слідчого групи слідчих, старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні, чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) не відвідувати Відокремлений структурний підрозділ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», Білоцерківського національного аграрного університету, усі адміністративні, житлові або не житлові будівлі і приміщення даних навчальних закладів, та не спілкуватись з будь-якими працівниками даних навчальних закладів; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно ухвали від 01.04.2024 слідчий суддя зазначив, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обгрунтованої підозри та констатував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відсутність зазначення в резолютивній частині ухвали використання до підозрюваного засобу електронного контролю при застосуванні домашнього арешту, та наявність вимог лише роз`яснення підозрюваному про необхідність не втручання в дію такого засобу, вказує на те, що до ОСОБА_7 застосовано цілодобовий домашній арешт без застосування засобу електронного контролю, що надає змогу останньому вільно покидати житло, тому даний запобіжний захід не в повній мірі усуне можливість підозрюваного покинути житло і переховуватись від органів досудового розслідування, або добратись до місця збереження коштів, отриманих як неправомірна вигода, та знищити їх.

Більш того, навіть без залишення підозрюваним житла, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не в повній мірі, зможе обмежити дії підозрюваного по виклику інших службових осіб навчального закладу до свого житла, у т.ч. причетних до вчинення кримінального правопорушення, де підозрюваний матиме можливість обумовити з іншими особами, здійснити ними дії щодо підговорення, як вже допитаних свідків щодо зміни своїх показань, наданих ними на стадії досудового розслідування, так і підговорити свідків, яких планується допитати, надати не правдиві показання.

Також, перебуваючи на домашньому арешті, не покидаючи житла, із залученням інших осіб, підозрюваний матиме можливість організувати підготовку різного роду процесуальних юридичних документів, у т.ч. фіктивні акти реагування стосовно оренди ФОН « ОСОБА_11 » нежитлового приміщення гуртожитку Коледжу, таким чином утворювати уяву законності його дій.

З урахуванням підтверджуючих слідчим суддею ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, їх наявність повністю виключає застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляції прокурора, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто тяжкому кримінальному правопорушенні, котре відповідно до санкції статті карається позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч.4 ст.193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого по застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчим суддею враховано, що підозрюваний раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, врахувавши стан здоров`я його матері, яка потребує догляду у зв`язку з літнім віком та станом здоров`я.

Слідчим суддею враховано наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що матеріали клопотання не містять належних і допустимих доказів неявок підозрюваної до слідчого та суду.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваної.

Твердження того, що ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, не є обов`язковою вимогою для суду, щодо обов`язкового застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Вказане підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини зокрема рішенням у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року.

Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначених у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

Саме такий запобіжний захід відповідає меті застосування запобіжного заходу, та з урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та недопущення настання ризиків, на які посилається прокурор.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, стосовно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в певний період доби та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Приймаючи до уваги зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, буде достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також повною мірою зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193-196, ч.2 ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.04.2024, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з 01 квітня 2024 року до 31 травня 2024 року включно з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2