Справа № 446/659/17
Провадження № 1-кп/451/1/24
УХВАЛА

судового засідання

06 березня 2024 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Радехівського районного суду Львівської області при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 13.01.2016 про обвинувачення ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України клопотання адвоката ОСОБА_4 про повернення речових доказів

за участю сторони та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

установив:

23 лютого 2024 року до суду поступило письмове клопотання адвоката ОСОБА_4 про повернення ОСОБА_3 речових доказів, які вилучені 11.02.2016 року за адресою по АДРЕСА_1 , які визнані речовими доказами які визнані речовими доказами по кримінальному провадженню

№0000032 від 13.01.2016 року згідно постанови про визнання та

приєднання речового доказу до кримінального провадження від 12.02.2016 року та які безпосередньо досліджені судом в ході судового розгляду, а саме: ODF-24 на 24 порти 2 штуки, які згідно постанови поміщенні в картонну коробку №2; ODF-96 на 96 портів, два медіа конвектори з зарядними пристроями, марки «Рlапеt» моделі «FТ808А20» та марки «Еиro орtics» моделі «10/10011000м», дроти з фішками, які під`єднюються до «ODF», які згідно постанови

упаковані в коробку № 3: флешкарти до системних блоків, які були вилучені в АДРЕСА_1 та повернуті ОСОБА_3 ухвалами Радехівського районного суду

Львівської області від 16.08.2023 року, 17.01.2024 року та поміщенні в пакет

під №2 Радехівського районного суду Львівської області.

У клопотання зазначає, що у ході судового розгляду даного кримінального провадження, стороною обвинувачення неодноразово заявлялося, що вилучені в ОСОБА_3 речі по вулЛесі Українки, в с.Перекалки, Кам 'янка-Бузького району Львівської області, не мають жодного значення для даного кримінального провадження, оскільки йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, яке обвинувачений вчинив за адресою: АДРЕСА_2 . З вищенаведеного можна прийти до висновку, що вилучені вищезазначені речі не були знаряддям, предметом злочину та не зберігають слідів злочину, а відтак втратили (не містять) ознаки речового доказу по справі та не відповідають вимогам передбачених ст. 98 КПК України. Крім того, санкція ч. 1 статті 361 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_3 , не передбачає конфіскацію особистого майна засудженої особи, а тому підстави для конфіскації вказаних речей також відсутні. Також зазначає, що в ході дослідження доказів по справі встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим тривалий час існували господарсько-правові відносини. Судом досліджено також документи на підтвердження права власності за ОСОБА_3 на вищезазначені речі, а з урахуванням того, що речі вилучалися саме в ОСОБА_3 то саме і йому такі мають бути повернуті. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Слід також зазначити, що відповідно до ч.7 ст.236 КПК України (в редакції Закону № 769-VIIІ від 10.11.2015) при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України (в редакції Закону № 769-VIII від 10.11.2015) у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Разом з тим, на вищезазначені речі, які були вилучені в ОСОБА_3 у вищевказаному кримінальному провадженні не накладено арешт в порядку ст. 170-17З КПК України, а отже останні повинні були бути повернуті законному власнику ОСОБА_3 . Стороною обвинувачення не представлено суду відповідної ухвали слідчого судді про накладення арешту на вищезазначене майно. Слід зазначити, що в ході розгляду даної справи судом досліджені майже всі речові докази, в тому числі, які вилучені в ОСОБА_3 11.02.2016 року за адресою по АДРЕСА_1 та зазначені в постанові про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 12.02.2016. Дані докази безпосередньо досліджено судом в ході судового розгляду.

Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання.

Представники потерпілої сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішення клопотання доручили суду на його розсуд.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За правилами ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Суд встановив, що постановою слідчої слідчого відділу Кам`янка- Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 12.02.2016, системний блок жовтого кольору марки «Atlon l600», системний блок чорного кольору марки «Atlon», корпус з надписом «Asus», які упаковані в паперову коробку №1, комутатор марки «Extraling» моделі «OLT4GE» s/n 8, комутатор марки «BDCOM» моделі «OLT Р3310В» с/н 9, комутатор марки «6EPON- OLT» моделі «Е8604Т» с/н 5, ODF-24 на 24 порти 2 штуки, які поміщенні в картонну коробку № 2, ODF-96 на 96 портів, маршрутизатор microtik марки «CCR» моделі «1016-12G» с/н 46870436с3181402, два медіа конвектори з зарядними пристроями марки «Planet» моделі «FT808A20» та марки «Euro optics» моделі «10/10011000м», дроти з фішками, які поєднувались до «ODF» упаковані в коробку № 3, блок безперебійного живлення марки «Тгірр- iite» s2207AYOAP810900011 упаковано в коробку № 4, подільник світлового сигналу марки «Eurocon» моделі «2CHCWDM Demux Module» с/н EG-PCWDМ- OADM02 з впаяними чотирма дротами, блок безперебійного живлення марти «Tripp-lite» s2347AYOAP810800110 упаковано в коробку № 5, системний блок чорного кольору з надписом «ВТС», системний блок з передньою панелю чорного кольору з надписом на кулері «Chieftec» упаковано в коробку № 6, маршрутизатор марки «Brocade» моделі «Ni-CE-2000» s01SA28E02W, маршрутизатор марки «Foundry» моделі «4002-6НА» с/н 13J00NH, які упаковано в коробку № 7 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000032 від 13.01.2016, які після проведення експертизи, скеровані для забезпечення збереження начальникові Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області та в даний час перебувають у приміщенні суду, окрім системного блоку з передньою панелю чорного кольору з надписом на кулері «Chieftec», який упаковано в коробку № 6 (а.с.161-161 зворот).

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, що були надані суду, вирішується судом під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Обвинувальний акт перебуває на розгляді у суді, а відтак долю всіх речових доказів, відомості щодо яких були відображені в матеріалах кримінального провадження потрібно вирішувати у нарадчій кімнаті під час постановлення вироку.

Метою визнання майна речовими доказами було не забезпечення подальшої спеціальної конфіскації, а для їх збереження в якості речових доказів, що має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та вирішення завдань, передбачених ст. 2 КПК України; враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам та критеріям визначеним ст.98 КПК України.

Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 цього Кодексу).

У ході розгляду даної справи судом досліджені майже всі речові докази, в тому числі, які вилучені в ОСОБА_3 11.02.2016 за адресою по АДРЕСА_1 та зазначені в постанові про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 12.02.2016. Не дослідженим залишається речовий доказ, а саме системний блок з передньою панеллю чорного кольору з надписом на куллері «Chieftec», який ні прокурором, ні представниками потерпілих, у яких такий знаходиться на зберіганні, суду з невідомих причин не представлений.

Санкція ч. 1 статті 361 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_3 , не передбачає конфіскацію особистого майна засудженої особи, а тому підстави для конфіскації вказаних речей також відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Арешт на майно, яке визнано постановою слідчої 12.02.2016 речовими доказами, в порядку ч. 1 ст. 170 КПК України, не накладався. Також не було подано цивільного позову у кримінальному провадженні.

З огляду на положення ч.1 ст. 22 КПК України, відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, враховуючи доводи клопотання, суд дійшов до висновку, що у даний час є усі підстави для його повернення, що в свою чергу не зашкодить повному та всебічному судовому розгляду.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 370, 372, 374 КПК України, суд

постановив :

клопотання адвоката ОСОБА_4 про повернення речових доказів задовольнити.

Повернути ОСОБА_3 речі, які вилучені 11.02.2016 за адресою по АДРЕСА_1 , які визнані речовими доказами по кримінальному провадженню №0000032 від 13.01.2016 згідно постанови про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 12.02.2016 та які безпосередньо досліджені судом в ході судового розгляду, а саме: саме: ODF-24 на 24 порти 2 штуки, які згідно постанови поміщенні в картонну коробку №2; ODF-96 на 96 портів, два медіа конвектори з зарядними пристроями, марки «Рlапеt» моделі «FТ808А20» та марки «Еиro орtics» моделі «10/10011000м», дроти з фішками, які під`єднюються до «ODF», які згідно постанови упаковані в коробку № 3: флешкарти до системних блоків, які були вилучені в АДРЕСА_1 та повернуті ОСОБА_3 ухвалами Радехівського районного суду Львівської області від 16.08.2023 року, 17.01.2024 року та поміщенні в пакет під №2 Радехівського районного суду Львівської області.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1