В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.05.2024 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кам`янка, Ізюмський район, Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого тимчасово за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженеця м. Харків, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого тимчасово за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -
обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою групою осіб, вчинили шахрайство, тобто, заволоділи чужим майном шляхом обману, зокрема, під виглядом надання допомоги щодо незаконного переправлення через державний кордон України громадян України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у спосіб внесення щодо них інформації як водіїв благодійної організації до інформаційної системи «Шлях» та виготовлення необхідних для цього документів , заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, із змінами, внесеними згідно з Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, від 06.02.2023, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, а пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги для потреб ЗСУ згідно постанови Кабінету Міністрів України №615 із змінами від 20 травня 2022року здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека, 21.02.2023 (точний час слідством не встановлено) ввели в оману ОСОБА_9 щодо можливості незаконного переправлення його та ОСОБА_10 через державний кордон України шляхом внесення їх до інформаційної системи «Шлях»; за послуги отримали грошові кошти в сумі 4000 доларів США, що мало місце за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 , 21.02.2023, під час телефонної розмови із ОСОБА_9 , який звернувся до нього з приводу отримання допомоги щодо виїзду за межі України на законних підставах для здійснення перевезень гуманітарного вантажу, повідомив останнього про те, що може посприяти у внесенні інформації про нього та інших осіб до інформаційної системи «Шлях» та може виготовити усі необхідні для цього документи, при цьому висловив ОСОБА_9 протиправну вимогу щодо надання йому за послуги грошові кошти в сумі 2 000 доларів СІША за кожну особу за вчинення таких дій.
Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_6 розумів, що внести інформацію про ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , як водіїв благодійної організації до інформаційної системи «Шлях» та виготовити усі необхідні для цього документи, ні він, ні ОСОБА_5 не має жодної можливості, оскільки не обізнані із встановленими процедурами, немають відношення до державних структур, на які покладено повноваження внесення даних до інформаційної системи «Шлях».
Відтак, ОСОБА_6 заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану і встановленого порядку перетину кордону за системою «Шлях», продовжив спілкування з ОСОБА_9 , зокрема, 22.02.2023, близько 16.50 год., під час телефонної розмови, повідомив останнього, що може посприяти у внесенні інформації про ОСОБА_10 до інформаційної системи «Шлях» та може виготовити усі необхідні документи, при цьому повторно висловив ОСОБА_9 пропозицію передати гроші в сумі в сумі 2 000 доларів США за кожного із водіїв.
До своєї злочинної діяльності ОСОБА_6 залучив свого знайомого ОСОБА_5 , який, спілкуючись з ОСОБА_9 , повідомив останньому, що для вирішення питання перетину кордону, необхідно передати йому копії документів, а саме: посвідчення водія, паспортів громадянина України та закордонних паспортів, а також сказав, що для вирішення питання слід передати йому грошові кошти в розмірі 4 000 доларів США по 2000 доларів за кожного. 22.02.2023 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою протиправного збагачення, під виглядом надання допомоги щодо незаконного переправлення через державний кордон ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у спосіб внесення щодо них інформації як водіїв благодійної організації до інформаційної системи «Шлях» та виготовлення необхідних для цього документів нібито волонтерів , заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, перебуваючи у попередньо обумовленому ним місці, а саме: в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_5 , обвинувачений ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 4 000 доларів США та був затриманий працівниками правоохоронного органу.
При цьому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з корисливих мотивів, переслідуючи заволодіння грошовими коштами у шахрайський спосіб створювали видимість реальності своїх послуг, надавали ОСОБА_9 поради щодо незаконного перетину державного кордону України ним та його товаришем ОСОБА_10 , роз`яснювали, що при наявності виготовлених ними документів, зокрема, посвідчення волонтера та внесення їхніх анкетних даних в систему «Шлях» їхній виїзд може здійснюватися через будь-який пункт пропуску державного кордону України. Відтак, повідомляли неправдиві відомості, оскільки не мали будь-якої можливості та засобів для переправлення останніх через державний кордон, а ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, добровільно передав обвинуваченим грошові кошти, вважаючи що це є правомірним, необхідним і вигідним для нього.
Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину в чиненні шахрайства визнали повністю та пояснили, що є мешканцями Харківської області і у зв`язку із введення правового режиму воєнного стану з початку 2023 переїхали на проживання в місто Львів і є ВПО. ОСОБА_5 проживає у хостелі, а ОСОБА_6 орендує житло; офіційного місця праці не мають, живуть за рахунок тимчасових підробітків.
ОСОБА_6 , зокрема, пояснив, в лютому 2023 йому на мобільний телефон подзвонили з невідомого номеру і спитали чи він не може посприяти у перетині кордону. Останній, немаючи жодного відношення до виготовлення документів для виїзду за кордон чи перебування у місті під час комендантської години, не маючи навіть знайомих у місті Львові і тим більше у державних структурах, які уповноважені на вирішення подібних питань, прийняв рішення заволодіти чужими грошима у спосіб обману. До цього він залучив свого знайомого ОСОБА_5 , з яким разом узгодили свої дії, придумали перелік документів, про який прочитали в інтернеті, висловили ОСОБА_9 пропозицію передачі за свої послуги грошової суми в розмірі по 2000 доларів США з кожного, які в подальшому ОСОБА_9 передав ОСОБА_5 в кафе «Реберня» на АДРЕСА_5 , де останній був затриманий працівниками правоохоронного органу.
Обвинувачені також пояснили, що вважають щодо них мала місце провокація вчинення злочину, оскільки поведінка ОСОБА_9 була провокативною, він ініціював телефонні дзвінки, настирливо настоював на зустрічі, вів себе підозріло, в подальшому підтвердилось, що він співпрацював зі слідством на вигідних для себе умовах, не маючи реального наміру в оформленні будь-яких дозвільних документів, а потім незаконно сам виїхав за кордон.
ОСОБА_5 підтвердив вказані обставини і пояснив також, що передані йому в кафе гроші були імітаційними, тобто це свідчить про несправжність поведінки ОСОБА_9 ; окрім того, свідок ОСОБА_10 стверджує, що саме ОСОБА_9 запропонував йому отримання посвідчення на волонтерську діяльність, з можливістю виїхати за кордон через систему «Шлях», але він зрозумів, що це незаконно і відмовився від послуг ОСОБА_9 ; жодних грошей останньому не передавав і не уповноважував передавати такі від його імені.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Окрім показань обвинувачених, їх винуватість стверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що не знає обвинувачених, ніколи з ними не спілкувався; інформацію про них мав зі слів ОСОБА_9 , наскільки вона була правдивою пояснити не може. Він дійсно мав намір на початку 2023 року отримати волонтерське посвідчення, щоб перевозити через державний кордон гуманітарну допомогу. Таку послугу йому запропонував знайомий ОСОБА_9 , однак, після спілкування з ним і озвучення вартості такої послуги, свідок зрозумів, що це незаконно і від цього відмовився. Жодних грошей ОСОБА_9 чи будь-кому іншому не передавав і не уповноважував на це останнього.
Суд був позбавлений можливості допитати свідка ОСОБА_9 , оскільки на неодноразові виклики до суду він не прибув, місце його перебування невідоме; прокурор не зміг забезпечити його явку в судове засідання та в подальшому відмовився від допиту вказаного свідка, як доказу у кримінальному провадженні.
Як убачається із даних протоколу затримання ОСОБА_5 від 23.02.2023, в останнього було вилучено несправжні спеціальні імітаційні засоби у вигляді бланків грошових купюру сумі 4000 доларів США, які передав свідок ОСОБА_9 обвинуваченому ОСОБА_5 , що останній не заперечує. Він добровільно надав пакет з грошовими коштами, які знаходились в його правій руці, а саме, 40 купюр імітаційних бланків грошових купюр номіналом 100 доларів США.
Із відеозапису, який є додатком до протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 24.02.2023 вбачається, що під час зустрічі свідка ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_5 , останній отримав від ОСОБА_9 вказані грошові кошти, замотані в папір.
Факт виготовлення несправжніх імітаційних засобів, помічення та вручення ОСОБА_9 стверджується даними протоколу за результатами виготовлення несправжніх імітаційних засобів від 23.02.2023 року та протоколом їх огляду від 23.02.2023 року.
Із висновку судово-хімічної експертизи №718-Е від 29.03.2023 вбачається, що на поверхнях ватного косметичного диска із змивами з правої руки гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (опечатаний паперовий конверт № 5) з відтиском мастичної печатки для пакетів «Слідче управління Головного управління у Львівській області», із супроводжуючими написами), є нашарування спеціального хімічного препарату органічної природи із світло-зеленою люмінесценцією «Люмінор-496Т».
На поверхнях ватного косметичного диска із змивами з лівої руки гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (опечатаний паперовий конверт № 5 з відтиском мастичної печатки для пакетів « ІНФОРМАЦІЯ_4 », із супроводжуючими написами), є нашарування спеціального хімічного препарату органічної природи із світло-зеленою люмінесценцією «Люмінор-496Т».
На поверхнях сорока імітаційних засобів /з двох сторін/, схожих на банкноти доларів США номінальною вартістю 100 доларів з позначенням серії та номера LB 78830330 N, кожна (опечатаний паперовий конверт № 1 з відтиском мастичної печатки для пакетів « ІНФОРМАЦІЯ_4 », із супроводжуючими написами), є нашарування спеціального хімічного препарату органічної природи із світло-зеленою люмінесценцією «Люмінор-496Т».
Спеціальний хімічний препарат «Люмінор-496Т» органічної природи із світло-зеленою люмінесценцією, виявлений на поверхнях сорока імітаціних засобів /з двох сторін, схожих на банкноти доларів США номінальною вартістю 100 доларів з позначенням серії та номера LB 78830330 N, кожна, має спільну родову належність із спеціальним хімічним препаратом «Люмінор-496Т», виявленим на поверхнях двох ватних косметичних дисків із змивами з правої та лівої руки гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із протоколу контролю за вчиненням злочину від 28.03.2023 вбачається, що 22.02.2023 близько 18 год. 00 хв. відбулася зустріч ОСОБА_9 та ОСОБА_5 в ресторані «Реберня «Під Арсеналом» ( АДРЕСА_5 ). В ході зустрічі ОСОБА_5 пояснив ОСОБА_9 порядок внесення осіб системи «Шлях» для безперешкодного перетину державного кордону. Під час зустрічі було узгоджено перелік документів, які необхідно передати для внесення в систему «Шлях», а також порядок та суму оплати за вказану послугу, зустріч тривала близько години, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_9 попрощались та розійшлись.
22.02.2023, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_6 23.02.2023 виготовлені імітовані грошові кошти у сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США (доручення на виготовлення імітаційних коштів №09/2/2-624т від 02.2023) після їх огляду та ідентифікації були надані ОСОБА_9 для подальшого використання їх під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме контролю за вчиненням злочину з метою передання фігуранту кримінального провадження, а саме ОСОБА_5 , за оплату послуги з внесення особи в систему «Шлях» для організації переправлення через державний кордон.
23.02.2023 у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_6 , старшим оперуповноваженим на ОВО 6 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Львівській області ст. лейтенантом ОСОБА_11 складено відповідні протоколи.
23.02.2023 року о 13год. 15хв. ОСОБА_9 перебуває у м. Львові на площі ОСОБА_12 . Далі ОСОБА_9 рухається по вул. Підвальна, звертає праворуч на початок вул. Арсенальна та зупиняється навпроти входу до АДРЕСА_5 ).
О 13 год. 22 хв. 34 сек. до ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_5 ; о 13 год 25 хв ОСОБА_9 та ОСОБА_5 заходять в кафе ( АДРЕСА_7 ), після чого ОСОБА_5 продовжує пояснювати ОСОБА_9 щодо перетину кордону, зокрема те, що документи для перетину кордону прийдуть йому по пошті.
О 13 год 35 хв. в ОСОБА_5 задзвонив телефон. О 13 год 37 хв. ОСОБА_9 телефонує до ОСОБА_6 та повідомляє, що зустрівся з ОСОБА_13 , узгодив з ним всі деталі та буде передавати йому грошові кошти. О 13 год 38 хв. ОСОБА_9 закінчив телефонну розмову з ОСОБА_6 .
О 13 год 39 хв. ОСОБА_9 дістав грошові кошти замотані в аркуш паперу, а правою рукою передав їх ОСОБА_5 .
Вказані обставини, викладені у протоколі контролю за вчиненням злочину від 28.03.2023 та матеріали відео передачі імітованих грошових коштів обвинуваченими не оспорються.
Дослідивши подані докази стороною обвинувачення, суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинувачених за ч. 3 ст. 332 КК України, а саме, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки не встановлено, що обвинувачені мали засоби для підроблення чи виготовлення документів, які надавали б право ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перетнути державний кордон України.
Наявності інших можливостей та засобів організувати переправлення осіб через державний кордон України також не доведено.
Відповідно до досліджених матеріалів та допиту обвинувачених, останні мали намір обмежитись заволодінням лише грошових коштів, оскільки виконувати взяті перед ОСОБА_9 . зобов`язання щодо організації переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України не бажали та відповідних можливостей не мали.
Із означених документів підтверджується те, що жодних звернень громадських організацій та юридичних осіб щодо внесення в систему «Шлях» інформації по громадянах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою перетину ними державного кордону, не було, також не було жодних листів, які б скеровувалися адміністраціями (Київською та Харківською) до підрозділів Державної прикордонної служби щодо перетину кордону ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .
Ці обставини викладені у Відповідях Київської та Харківської обласних військових адміністраціях на запит СУ у Львівській області. Відповідно до них, запитувана інформація, що стосується громадян: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не виявлена, так як таких звернень не було.
А отже, обвинувачені не вчиняли жодних дій для виготовлення документів, які б давали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 право для виїзду за кордон.
Під час проведення НСРД в межах даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 досудовим слідством не було встановлено даних про спілкування (передачі копій документів) обвинувачених із будь-якими службовими особами Державної прикордонної служби України, обласної військової адміністрації , Укртансбезпеки чи інших юридичних осіб, до повноважень яких віднесені питання виїзду через державний кордон осіб віком від 18 до 60 років, в т.ч. і внесення щодо таких осіб даних в інформаційну систему «Шлях» чи видачі волонтерських посвідчень.
Таким чином, дії обвинувачених були спрямовані саме на шахрайство, тобто на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , шляхом повідомлення останньому неправдивих відомостей з метою введення його в оману, за попередньою змовою групою осіб.
Так, кримінальна відповідальність за ч.3 ст. 332 КК України настає за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.
З об`єктивної сторони цей злочин може проявлятися у чотирьох формах: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України, 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України, 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.
Відповідно до диспозиції ст. 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Така ж позиція наведена у п.17 Постанови Пленуму ВСУ №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності».
Судом встановлено, що незважаючи на фіксацію фактів спілкування обвинувачених з ОСОБА_9 щодо можливого виїзду за кордон, органом досудового розслідування не встановлено реальності жодних з цих можливих домовленостей, механізму виготовлення документів та, в подальшому, фактичного перетину будь-якими особами державного кордону України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачуються в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, вчинені щодо кількох осіб. Проте жодних вказівок, порад, планів та деталей реалізації переправлення через державний кордон вони не повідомляли та справжніх намірів не мали, а їх розмови з ОСОБА_9 зводились до входження в його довіру для незаконного разового заволодіння його грошима. І це свідчить про те, що дії обвинувачених були способом шахрайства (вигаданою інформацією) та спрямовані на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, що виключає кваліфікацію за ст. 332 КК України.
За таких обставин кваліфікація дій обвинувачених за ч. 3 ст. 332 КК України є невірною та їх дії необхідно перекваліфікувати на ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України (в редакції Закону станом на 21.02.2023), оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України (в редації Закону станом на 21.02.2023), оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 ст.190 КК України в редакції КК України, яка діяла на момент вчинення обвинуваченими. інкримінованих їм дій, є нетяжким злочином, в той час як ч.3 ст.332 КК є тяжким злочином.
Відтак, зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення не погіршує, а покращує становище осіб, стосовно яких здійснюється дане кримінальне провадження, що у повній мірі узгоджується та не суперечить вимогам, передбаченим ч.3 ст. 337 КПК України, та завданням і загальним засадам кримінального провадження.
Відповідно до ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винних.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Характеризуючи особу ОСОБА_5 , встановлено, що він раніше не судимий; характеристика позитивна; на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває; є внутрішньо переміщеною особою.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття, визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Характеризуючи особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше несудимий; є студентом 2 навчальних закладів; характеристика позитивна; на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває; є ФОП, працює, є внутрішньо переміщеною особою.
З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченим слід призначити покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкцій статей особливої частини Кримінального кодексу України.
Звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст.75 КК України) може застосовуватись у випадках, коли у матеріалах кримінального провадження є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого засуденого зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Як встановив суд під час судового розгляду, поведінка обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є виключно позитивною, вони добросовісно ставились до своїх процесуальних обов`язків за весь період судового провадження; їх ставлення до вчиненого та наслідків кримінальних правопрорушень є розсудливим. Обвинувачені ведуть законослухняний спосіб життя; не притягувалась до будь-якої відповідальності, компроментуючі дані чи будь-які інші дані про негативну поведінку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в побуті відсутні. Ймовірність вчинення ними нових кримінальних правопорушень є низькою.
Призначаючи покарання, суд бере до уваги особливість індивідуалізації покарання, обираючи між законними альтернативами, керуючись поняттям судового розсуду, з огляду на обставини справи та другорядну роль кари як мети покарання; суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що не є насильницьким, корупційним чи злочином, спрямованим на повалення державного ладу, особу обвинувачених, їх поведінку та відношення до вчиненого, переживання за необдуманість дій; визнання вини та усвідомлення незаконності своїх дій; посткримінальна поведінка останніх свідчить про бажання виправити свою поведінку та відношення до життя.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Встановлені судом обставини в сукупності та дані про особу обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 істотно знижують фактичну ступінь тяжкості злочину і особливо ступінь небезпечності вчиненого для суспільства, що загалом утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення їх від призначеного покарання із випробуванням.
Відтак, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливим є застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового терміну, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповівдальності через призму того, що втручання держави у приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи воно має бути законним (несвавільним), пропорційним, не становити надмірного тягаря для особи).
Цивільні позови не заявлялися.
Судові витрати у розмірі 19 835,34 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень тридцять чотири копійки), що є вартістю за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, а саме: висновок експерта № 718-Е від 23.03.2023 - 8 364,30 грн (вісім тисяч триста шістдесят чотири гривні тридцять копійок) для проведення криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин; висновок експерта № 1581-Е від 20.07.2023 - 11 471,04 грн (одинадцять тисяч чотириста сімдесят одна гривня чотири копійки) для проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису - підлягають стягненню з обвинувачених в дохід держави.
Внесену заставу за обвинувачених слід повернути заставодавцям.
Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Скасуванню також підлягає арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 05.04.2023 року
Керуючись ст.349, ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75 КК України ОСОБА_5 , звільнити від відбуття покарання із випробуванням та встановити іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75 КК України ОСОБА_6 , звільнити від відбуття покарання із випробуванням та встановити іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання.
Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз, у сумі 19 835,34 гривень.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 05.04.2023 року, на 20/100 часток квартири за адресою: АДРЕСА_8 , що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкту НОМЕР_2 .
Заставу в розмірі 107 360,00 грн, визначену ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2023 року, та внесену за ОСОБА_5 26.07.2023 року повернути заставодавцю ОСОБА_16 .
Заставу у розмірі 214 720,00 грн, визначену ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.03.2023 року, та внесену за ОСОБА_6 05.04.2023 року повернути заставодавцю ОСОБА_17 .
- 40 (сорок) купюр (несправжні імітаційні засобами) номіналом 100 (сто) доларів США, в загальній сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США серія та номер: LB78830330N - кожна купюра - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- рукавиці в яких проводилось вилучення вказаних грошових коштів; обеззолений фільтр, за допомогою якого було зроблено змив з долоні правої руки ОСОБА_5 ; гумові рукавиці, в яких проводився змив з правої руки ОСОБА_5 ; обеззолений фільтр, за допомогою якого було зроблено змив з долоні лівої руки ОСОБА_5 ; гумові рукавиці, в яких проводився змив з лівої руки ОСОБА_5 знищити;
- мобільний телефон марки «Ritzviva» із сім-картою НОМЕР_3 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_4 терміном дії до 09/24 повернути ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1