ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1323/24 Справа № 235/50/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду м. Кривий Ріг, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 06 лютого 2024 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000291 від 02.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 06 лютого 2024 року повернуто обвинувальний акт від 05.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК України прокурору у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000291.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що під час досудового слідства шкода обвинуваченим була відшкодована добровільно, підтвердження про це надавались прокурору і тому, цей факт повинен бути зазначений в обвинувальному акті, як того і вимагає п. 6 ч 2 ст.291 КПК України. Крім того, прокурор не спростував твердження сторони захисту про те, що після скасування постанови прокурора ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі розглянуте не було.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції на новий розгляд. На обґрунтування своїх вимог вказує, що надання потерпілим заяви про відсутність претензій до обвинуваченого, сам по собі не може слугувати пом`якшуючою покарання обставиною, оскільки це право потерплого, заявляти такі вимоги чи ні. Зауважує, що в підготовчому судовому засіданні суді має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема, якщо містить положення, що суперечать один одному, не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими або не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та формулювання обвинувачення.

Разом з цим, не зазначення в обвинувальному акті пом`якшуючих покарання обставин, в даному випадку не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки існування пом`якшуючих покарання обставин на момент закінчення досудового розслідування, крім того суд має право самостійно встановити пом`якшуючі обставини при призначені покарання.

Також вказує, що сам потерпілий під час проведення досудового розслідування не зазначав про відсутність претензій та відшкодування обвинуваченим шкоди. Також звертає увагу, що заява ОСОБА_9 про відсутність претензій до ОСОБА_8 не може бути предметом розгляду, оскільки вказана особа не стороною у даному кримінальному провадженні.

Щодо розгляду скарги захисника на рішення прокурора про часткову відмову в задоволенні клопотання, зазначає, що вказану скаргу розглянуто слідчим суддею без участі прокурора, отримав ухвалу слідчого судді 12.09.2023 року, при цьому обвинувальний акт направлено 09.08.2023 року. Тому не було об`єктивної можливості для повторного розгляду клопотання захисника, оскільки на момент отримання ухвали слідчого судді, досудове розслідування було закінчено.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях особи склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор відділу процесуального керывництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою і транснаціональною злочинністю та координації діяльності правоохоронних органів Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст.291 КПК України, 05 серпня 2023 року затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який надійшов до Красноармійського міськрайонного суду Дніпропетровської області 09.08.2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000291 від 02.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України направлено за підсудністю до Мар`їнського районного суду Донецької області.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаний обвинувальний акт, у відповідності до вимог ст.291 КПК України, складений слідчим, затверджений прокурором, містить, відомості, передбачені ч.2 цієї статті Кодексу.

Обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Згідно з правовими висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 24.11.2016 року №5-328кс16 проаналізовано зміст вказаної норми закону, яка вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва формула обвинувачення), формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_8 то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб, вина, мотив та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), викладено чітко і конкретно.

Водночас апеляційний суд зауважує, що саме прокурор, як сторона обвинувачення, зобов`язаний доводити обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, надаючи вже під час судового розгляду відповідні докази.

В обвинувальному акті прокурором зазначені обставини, які прокурор вважає доведеними, при цьому судом першої інстанції під час судового розгляду вказані обставини перевіряються та за результатом, ухвалюється відповідне рішення, суд першої інстанції при призначені міри покарання та дослідженні даних, які характеризують особу обвинуваченого, може самостійно визнати обставини, які пом`якшують покарання особи або визнати недоведеними ті обставини, які викладені прокурором в обвинувальному акті. Отже, твердження суду про неможливість призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з не зазначенням пом`якшуючої покарання обставини, не є підставою для повернення обвинувального акту.

Колегія суддів зауважує, що скасування ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, постанови прокурора щодо розгляду клопотання сторони захисту на стадії досудового розслідування не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту, оскільки діюче законодавство містить вичерпні підстави для повернення обвинувального акту прокурору, зокрема, невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з наведених вимог закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення, у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 містить усі необхідні відомості передбачені ст. 291 КПК України, в тому числі формулювання обвинувачення, кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується останньому.

За змістом ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Звернення з обвинувальним актом до суду здійснює прокурор, який викладає у ньому фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими.

Суд, при цьому повинен зберігати об`єктивність та неупередженість, а не приймати рішення, що не передбачене процесуальним законом про повернення обвинувального акту прокурору для надання йому можливості для більш повного, детальнішого викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення, уточнення кваліфікації, яка на думку суду, що не досліджував ще доказів є спірною, тощо.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, наданих законом в підготовчому судовому засіданні, аналізуючи фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо меж компетенції суду на цій стадії провадження.

В постанові Верховного Суд України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, наголошено на тому, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт містить усі обов`язкові складові, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, а зазначені в ухвалі суду першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованими, у зв`язку з чим доводи прокурора є належними і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про невідповідність обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 вимогам статті 291 КПК України, які обумовлюють повернення його прокурору.

Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 06 лютого 2024 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000291 від 02.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати.

Направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді