В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження № 0000324 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Хуст Закарпатської області, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який має двох неповнолітніх дітей 2015 р.н. 2017 р.н. (зі слів), військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді старшого стрільця 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , під час дії воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 22 грудня 2022 року в ранковий час доби самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від несення обов?язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби до 29.07.2023, а саме затримання працівниками Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України визнав, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що 15.09.2022 після лікування у госпіталі прибув у медичну частину військової частини НОМЕР_1 для подачі медичних документів, після чого йому було надано тридцять днів на реабілітацію. В подальшому отримав направлення на проходження ВЛК, однак не пройшов його. 22 грудня 2022 року залишив територію військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував вдома. В січні 2023 в іншому кримінальному провадженні йому був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тому знаходився вдома. До службу правопорядку чи органів військової влади не звертався і нічого про це не повідомляв, а 29.07.2023 був затриманий працівниками Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, після чого йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визнає, що залишив військову частину та по власній волі туди не з`являвся. Розкаюється у вчиненому, має бажання повернутися на військову службу.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення, досліджених та перевірених під час судового розгляду доказами, яким надано належну оцінку.

Показами свідка ОСОБА_6 , офіцера групи планування в/ч НОМЕР_1 , який у судовому засіданні дав показання, про те, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2022 проводив службове розслідування за фактом відсутності на військовій службі солдата ОСОБА_3 . 22.12.2022 командиром 1 гірсько-штурмового взводу ОСОБА_7 було подано рапорт, в якому доповів що під час шикування особового складу о 09 год. 00 хв. 22.12.2022 року виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 . В ході проведення службового розслідування здійснювались телефонні дзвінки до ОСОБА_3 його безпосереднім командиром ОСОБА_8 , однак останній на телефонні дзвінки не відповідав, окрім того, добовим нарядом були здійснені першочергові розшукові заходи солдата в районах вокзалів. Він відбирав пояснення у командира взводу ОСОБА_9 та складав акт службового розслідування. До матеріалів службового розслідування було підготовлено службову та медичну характеристики на ОСОБА_3 , через відсутність солдата, пояснення від нього не вдалося відібрати. На запитання свідок зазначив, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , особисто з ним не знайомий, вказав, що при ньому командир ОСОБА_10 телефонував солдату ОСОБА_3 , однак останній на дзвінки не відповідав. Після проведення службового розслідування йому не повідомляли про повернення солдата ОСОБА_3 .

Показаннями свідка ОСОБА_11 , командира батальйону з правової роботи військової частини НОМЕР_1 , який в судовому засіданні повідомив, що допомагає здійснювати оформлення документів особам, які проводять службові розслідування, допомагав оформляти акт службового розслідування, після завершення службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі солдата ОСОБА_3 направляв повідомлення про вчинення вказаним солдатом кримінального правопорушення до Військової прокуратури. Вказав, що т.в.о. командира ОСОБА_7 підходив до нього, повідомляв про відсутність солдата ОСОБА_3 , при ньому телефонував до вказаного солдата, однак зв`язку з ним не було, останній був «поза зоною досяжності» і після цього ОСОБА_7 написав рапорт. Також повідомив, що і після написання рапорту ОСОБА_7 телефонував ОСОБА_3 .

Повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України від 28.06.2023 за №814/1/2205, з якого встановлено, що таке подано начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 про те, що при з?ясуванні обставин самовільного залишення місця служби військовослужбовцем призваним за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_3 , в діях останнього виявлені ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. У такому вказано, що військовослужбовець призваний за мобілізацією, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призваний 03.03.22 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Військовослужбовець ОСОБА_3 , перебуваючи на військовій службі, здійснив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану. Встановлено, що 22.12.2022, під час проведення перевірки особового складу в пункті постійної дислокації військової частини командиром підрозділу було виявлено відсутнім солдата ОСОБА_3 . Заходи щодо розшуку та виявлення місця знаходження солдата ОСОБА_13 , організовані командиром підрозділу, позитивних результатів не дали. На зв?язок ні з командиром підрозділу військової частини НОМЕР_1 , ні з іншими військовослужбовцями не виходив, про неможливість прибуття на військову службу не повідомляв. За період своєї відсутності вищевказаний військовослужбовець у військовій частині не з?являвся, командуванню військової частини НОМЕР_1 про своє місце перебування не повідомляв обов`язки за посадою не виконував. Крім того, станом на 28.06.2023 солдат ОСОБА_3 , не повернувся де військової частини та не приступив до виконання службових обов?язків. Таким чином, слід прийти до висновку, що громадянин ОСОБА_3 , будучи призваним для проходження військової служби за мобілізацією та зарахованим до списків особового складу військової частини, призначеним на посаду у військовій частині НОМЕР_1 , допустив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах воєнного стану, в період з 22.12.2022 по теперішній час. У зв?язку з вищевикладеним, у відповідності з вимогами п. 1-2, 10 ст. 8 Закону України "Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України", та ст.ст. 214, 216 КПК України повідомив про виявлення в діях військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування (а.с.79-80).

Копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2022 №694 «Про призначення службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі солдата Айб ОСОБА_14 », яким встановлено що т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 відповідно до рапорту командира 1 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти капітана ОСОБА_16 від 22.12.2022 року вх.№5092 стало відомо про те, що під час ранкового шикування особового складу о 09:00 22.12.2022 року було виявлено відсутність солдата військової служби Айб ОСОБА_14 , перебуваючого в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , та на підставі викладеного наказав: старшому лейтенанту Комарницькому ОСОБА_17 , офіцеру групи планування провести службове розслідування по даному факту. Акт та матеріали службового розслідування подати йому на розгляд до 05 січня 2023 року (а.с. 83-84).

Копією рапорту командира 1ГШВ 2 ГШР ОСОБА_18 від 22.12.2022 вх. №5092 адресований командиру військової частини НОМЕР_1 , згідно якого доповів, що під час ранкового шикування особового складу о 09 год. 00 хв. 22.12.2022 року виявлено відсутність солдата військової служби Айб ОСОБА_14 , перебуваючого в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . Просив призначити службове розслідування по даному факту (а.с. 85).

Актом службового розслідування вх. №52 від 05.01.2023 складеним офіцером групи планування військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_19 , який проводив службове розслідування відповідно на наказу командира військової частини НОМЕР_1 №694 від 23.12.2022 «Про призначення службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі солдата Айб ОСОБА_14 », та встановив що відповідно до рапорту командира 1 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти капітана ОСОБА_16 від 22.12.2022 року вх.№5092 стало відомо про те, що під час ранкового шикування особового складу о 09:00 22.12.2022 року було виявлено відсутність солдата військової служби Айб ОСОБА_14 , перебуваючого в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

В ході проведення службового розслідування були відібрані пояснення командира 1 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти капітана ОСОБА_16 . У своїх поясненнях, наданих під час проведення службового розслідування ОСОБА_16 вказує, що під час ранкового шикування особового складу о 09:00 22.12.2022 року було виявлено відсутність солдата військової служби Айб ОСОБА_14 , перебуваючого в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . По даному факту він написав рапорт. Пояснення від солдата ОСОБА_20 відібрати не вдалося у зв`язку з перебуванням останнього у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 на момент проведення службового розслідування. Станом на момент завершення службового розслідування солдат ОСОБА_20 до військової частини НОМЕР_1 не повернувся, підтверджуючі документи щодо поважності відсутності на військовій службі ОСОБА_21 до військової частини НОМЕР_1 не надходили. На підставі викладеного пропонує: За порушення вимог статті 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдата ОСОБА_20 притягнути до дисциплінарної відповідальності після прибуття до військової частини НОМЕР_1 за клопотанням командира підрозділу. Помічнику командира з правової роботи військової частини НОМЕР_1 направити повідомлення про вчинення солдатом ОСОБА_20 кримінального правопорушення разом з копією матеріалів службового розслідування до військової прокуратури Ужгородського гарнізону, ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованого у місті Львів, ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зв`язку із самовільним залишенням тимчасового місця розташування солдатом ОСОБА_22 . Айб начальнику групи персоналу військової частини НОМЕР_1 не включати до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за грудень передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 вищевказаного військовослужбовця відповідно до п. 9.4 окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року (а.с. 86-89).

Копією доповіді про факт відсутності на військовій службі військовослужбовця призваного по мобілізації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) ОК « ІНФОРМАЦІЯ_7 » солдат ОСОБА_3 від 23.12.2022 за підписом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_23 , яку направлено командиру військової частини НОМЕР_2 та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 , та в якій повідомляється про факт самовільного залишення частини без зброї солдата призваного по мобілізації ОСОБА_3 22.12.2022, про службове розслідування, та про термін його проведення до 03 січня 2023 року (а.с. 90).

Копією бланку отримання пояснення офіцером групи планування військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 відібраних 03.01.2023 у командира 1ГШВ 2 ГШР ОСОБА_7 , згідно яких доповів, що під час ранкового шикування особового складу о 09:00 22.12.2022 року було виявлено відсутність солдата військової служби Айб ОСОБА_14 , перебуваючого в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . По даному факту він написав рапорт (а.с. 91).

Копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2022 №143, з якого встановлено, що солдата призваного по мобілізації ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 17.06.2022 року №115-РС на посаду старшого стрільця гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти, який прибув із військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , з 21 червня 2022 року зараховано до списків особового складу частини, на грошове та речове забезпечення. Вважати таким, що з 21 червня 2022 року прийняв справи та посаду старшого стрільця 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти (а.с. 94).

Копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 №2 «Про результати службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі солдата Айб ОСОБА_14 » пітверджується, що розглянувши акт та матеріали службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №694 від 23.12.2022 року за фактом відсутності на військовій службі солдата Айб ОСОБА_14 було встановлено, що відповідно до рапорту командира 1 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти капітана ОСОБА_16 від 22.12.2022 року вх.№5092 стало відомо про те, що під час ранкового шикування особового складу о 09:00 22.12.2022 року було виявлено відсутність солдата військової служби Айб ОСОБА_14 , перебуваючого в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

В ході проведення службового розслідування були відібрані пояснення командира 1 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти капітана ОСОБА_16 . У своїх поясненнях, наданих під час проведення службового розслідування капітан ОСОБА_16 вказує, що під час ранкового шикування особового складу о 09:00 22.12.2022 року було виявлено відсутність солдата військової служби Айб ОСОБА_14 , перебуваючого в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . По даному факту він написав рапорт. Пояснення від солдата ОСОБА_20 відібрати не вдалося у зв`язку з перебуванням останнього у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 на момент проведення службового розслідування. Станом на момент завершення службового розслідування солдат Б.Айб до військової частини НОМЕР_1 не повернувся, підтверджуючі документи щодо поважності відсутності на військовій службі ОСОБА_21 до військової частини НОМЕР_1 не надходили. Неправомірні дії солдата ОСОБА_20 полягають у відсутності на військовій службі та невиконання обов`язків військової служби у період з 22.12.2022 року по теперішній час. Виходячи з матеріалів службового розслідування вина солдата ОСОБА_20 проявляється у формі умислу ухилення від військової служби у зв`язку з відсутністю повідомлення від останнього про неможливість прибути на військову службу та ненадання документів, які підтверджують поважність відсутності останнього на військовій службі.

На підставі викладеного, з метою недопущення подібних випадків у подальшому та покарання винних, наказує: За порушення вимог статті 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдата НОМЕР_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності після прибуття до військової частини НОМЕР_1 за клопотанням командира підрозділу. Помічнику командира з правової роботи військової частини НОМЕР_1 направити повідомлення про вчинення солдатом ОСОБА_20 кримінального правопорушення разом з копією матеріалів службового розслідування до військової прокуратури Ужгородського гарнізону, ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованого у місті Львів, ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зв`язку із самовільним залишенням тимчасового місця розташування солдатом ОСОБА_22 . Айб начальнику групи персоналу військової частини НОМЕР_1 не включати до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за грудень передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 вищевказаного військовослужбовця відповідно до п. 9.4 окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року. Тимчасово виконуючому обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення провести бесіду з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , на якій нагадати відповідальність за самовільне залишення військової частини. Контроль за виконанням наказу покладено на начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 . Діловоду військової частини НОМЕР_1 наказ довести до особового складу в частині, що їх стосується (а.с. 95-97).

Постановою старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_24 від 26.07.2023, якою визнано в рамках кримінального провадження №0000324 від 26.07.2023, документом наступні матеріальні об?єкти: наказ №694 від 23.12.2022 «Про призначення службового розслідування і факту самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_3 »; копія рапорту командира 1 ГШВ 2 ГШР військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 ; акт службового розслідування; копія доповіді про факт самовільного залишення частини (без зброї) військовослужбовцем призваним по мобілізації запасної роти НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_3 ; пояснення ОСОБА_7 ; - службова характеристика солдата ОСОБА_3 ; медична характеристика солдата ОСОБА_3 ; - копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №143 від 21.06.2022 року; копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 №2 «Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_3 (а.с. 98-99).

Відповіддю на вимогу щодо надання інформації у порядку ст.ст. 40, 93 КПК України №12877 від 01.11.2023 наданою за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_25 , з якої вбачається, що до ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшла вимога старшого слідчого шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові Віталія ЛАЗАРЯ щодо надання інформації стосовного громадянина ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах досудового розслідування за №0000324 від 26.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Та повідомлено, що на підставі Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу» гр. ОСОБА_3 мобілізований та направлений для несення військової служби до військової частини НОМЕР_2 , жодних скарг чи заяв щодо небажання проходити військову службу за сімейними обставинами від громадянина до ІНФОРМАЦІЯ_9 не надходило, від проходження ВЛК останній відмовився, вважав себе здоровим, скарг на стан здоров?я не повідомляв, контактні дані: номер телефону ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - (063) 6919 440 (а.с. 100).

Доданими до вказаної відповіді додатками: копією наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 (по загальній частині) №8 від 03.03.2022 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації», яким серед іншого наказано заступнику начальника центру-начальнику мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_9 : призвати та направити для проходження військової служби під час мобілізації резервістів, військовозобов`язаних, які призвані і направлені в складі команд № НОМЕР_2 (додаток №1 Хуст, додаток №2 1 відділ Іршава);

списком військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_10 , призваних до військової частини НОМЕР_2 на 03.03.2022р., в якому є солдат запасу ОСОБА_3 , 1993 р.н. (а.с. 102-104);

копією облікової карти до військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 , в якій зазначена інформація про його військове звання, проходження військової служби (а.с. 105);

копією розписки про отримання повістки на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_11 на 09.00 03.03.2022 до військової частини НОМЕР_2 (а.с. 106).

Відповіддю тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 №4691 від 07.11.2023 про направлення старшому слідчому Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, всіх наявних документів на солдата ОСОБА_3 (а.с. 107).

Довідкою №2301 від 07.11.2023 за підписом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_23 , з якої слідує, що така видана солдату ОСОБА_3 , про те, що він дійсно з 21 червня 2022 року по теперішній час проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 і його грошове забезпечення (дохід) за період проходження служби складало 424 214,44 грн. (а.с. 108).

Копією відповіді військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2023 №4739, у якій повідомлено, що солдат ОСОБА_3 , який від 22.12.2022 року являється особою, яка самовільно залишила військову частину НОМЕР_1 у період з 01.08.2022 по 22.12.2022 року для проходження влк не скеровувався (а.с. 113).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, та судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені в судовому засіданні письмові докази відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено не було.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_3 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Під час судового розгляду стороною захисту не заявлялось клопотання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення очевидно недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст. 22 КПК України.

Під час судового розгляду прокурор від допиту свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 відмовився.

Всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, такими, що узгоджуються між собою, та доведена поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене та фактичні обставини справи, суд вважає доведеним, що в діях ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України а саме: самовільне залишення військової частини без поважних причин, військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України, є тяжким злочином, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, щирому каятті, особу винного, який є військовослужбовцем, відповідно до вимоги УІАП ГУ НП у Закарпатській області від 27.10.2023 раніше не судимий, ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 29.07.2023 року (справа №309/3300/23 обрано щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, та визначено розмір застави, згідно відповіді КНП «Великоберезнянська лікарня» від 02.11.2023 №195/01-16 та Закарпатської обласної військової адміністрації Департаменту охорони здоров`я від 09.11.2023 №3251/02.1-35 ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно висновку службової характеристики в/ч НОМЕР_1 займаній посаді відповідає, відповідно до медичної характеристики в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 звертався за медичною допомогою (03.09 по 07.09.2022 перебував на стац. лік. з д-з: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акубаротравма. 07.09 по 14.09.2022р.- МВТ (19.08.2022р.). ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акубаротравма. 14.09.2022р. проходив ВЛК, з д-з: Стан після МВТ (19.08.2022):ЗЧМТ, струс головного мозку. Акубаротравма.

Виходячи з наведеного, заслухавши думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання згідно санкції ч.5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та за наявності пом`якшуючих обставин не заперечив щодо застосування ст. 75 КК України, обвинуваченого, який погодився із запропонованим прокурором покаранням, та думку захисника обвинуваченого який просив врахувати, що вказане кримінальне правопорушення його підзахисним було вчинено до 27.01.2023 та застосувати ст. 75 КК України, з урахуванням принципу законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.

Щодо можливості застосування ст. 75 КК України при призначені покарання ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

13.12.2022 року прийнятий Закон про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, який виключає можливість застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання за злочини передбачені, зокрема ст. 407 КК України. Цей закон набрав чинності 27.01.2023.

Враховуючи наведене, суд з урахуванням вимог ст. 4 та ст. 5 КК України, вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України в редакції, що діяла на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме станом на 22.12.2022, оскільки закон, що погіршує становище особи не має зворотної дії в часі.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, його ставлення до вчиненого, те що він щиро кається у вчиненому, свою вину у вчиненому визнав та усвідомив суспільну небезпеку своїх дій, суд, призначаючи ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, вважає за можливе застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 124, 174, 349, 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст.12, 50, 75, 76, 407 КК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його оголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1