Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/80/2024 Справа № 641/638/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднані матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальні правопорушення у яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 від 03.03.2019 року, № 0002760 від 15.07.2019 року, 0002838 від 27.11.2019 року, 0000069 від 15.01.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2009 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, військовозобов`язаного,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 02.03.2019 року близько 21:00 год. більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося за можливе, перебуваючи поряд із кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , побачив ОСОБА_8 , який сидів на сходах поряд з вищевказаним кафе, тримаючи належний останньому мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 5 plus 64 Gb», в цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на відкрите викрадення належного ОСОБА_8 майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, протиправно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 вихопив з рук потерпілого ОСОБА_8 , який не зміг його наздогнати, належний останньому мобільний телефон торгової марки «Xiaomі» моделі «Redmi 5 plus 64 Gb» та, тримаючи вказане майно при собі, побіг в напрямку проспекту Героїв Сталінграду (нині проспект Байрона) м. Харкова, заволодівши у такий спосіб вказаним майном, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 4154 грн. 22 коп.

Крім того, 13.07.2019 року о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 із заздалегідь виниклим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшов у велопрокат, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де здійснює свою приватну підприємницьку діяльність по наданню у прокат велосипедів та їх ремонту ОСОБА_9 . Реалізуючи свій протиправний злочинний намір, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, достовірно розуміючи для себе, що повертати майно він не має наміру, ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_9 про прокат велосипеду у борг на три години та, в якості документа, який посвідчує його особу, надав ОСОБА_9 паспорт громадянина України (id карту) на ім?я ОСОБА_5 . ОСОБА_9 щиро повіривши в те, що майно дійсно береться у прокат і через три години буде повернуто, передав ОСОБА_10 велосипед марки «Fort Folcon 26» сірого кольору з білими та червоними лініями, заводський номер НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судової-автотоварознавчої експертизи № 17397 від 12.08.2019 становить 6104 грн.

ОСОБА_5 виконувати свої зобов?язання не бажав та, не маючи наміру повертати майно, покинув приміщення велопрокату, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у сумі 6104 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , 04.10.2019 приблизно о 03.00 годині, знаходячись на вулиці поблизу будинку АДРЕСА_5 , діючи повторно, за попередньою змовою в групі з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, маючи спільний з останнім злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, попередньо познайомившись з потерпілим ОСОБА_11 , з яким вони спільно вживали алкогольні напої, реалізуючи свій злочинний умисел, особа, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, знаходячись позаду потерпілого ОСОБА_11 , зняв з плечей останнього його пальто до рівня ліктів та тримав його за руки з метою обмеження його рухів. В цей час ОСОБА_5 , переслідуючи єдину з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України злочинну мету, діючи відкрито, дістав з зовнішньої бокової лівої кишені пальто потерпілого ОСОБА_11 його банківську картку «Універсальна» № НОМЕР_2 з кредитним лімітом. Після чого, особа, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, тим самим заволодівши зазначеною карткою, що є офіційним документом відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, з метою її подальшого використання у злочинних цілях, а саме заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 .

Крім того, ОСОБА_5 , 04.10.2019 року приблизно о 03:00 годині, знаходячись на вулиці поблизу будинку АДРЕСА_5 , діючи повторно, за попередньою змовою в групі з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, маючи спільний з останнім злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, попередньо познайомившись з потерпілим ОСОБА_11 , з яким вони спільно вживали алкогольні напої, реалізуючи свій злочинний умисел, особа, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, знаходячись позаду потерпілого ОСОБА_11 , зняв з плечей останнього його пальто до рівня ліктів та тримав його за руки з метою обмеження його рухів. В цей час ОСОБА_5 , переслідуючи єдину з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України злочинну мету, діючи відкрито, дістав з внутрішньої лівої кишені пальто потерпілого ОСОБА_11 його мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7 4/64 Gb space black», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 6/2773СЕ від 14.11.2019 - 3643 грн., з передньої лівої кишені брюк потерпілого грошові кошти в сумі 100 грн. та з зовнішньої бокової лівої кишені пальто потерпілого банківську карту «Універсальна» з кредитним лімітом. Після чого, особа, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли та в подальшому переслідуючи корисливу мету, в банкоматі за адресою: АДРЕСА_6 , зняли грошові кошти в сумі 3000 грн. та у банкоматі за адресою: АДРЕСА_3 , зняли 4000 грн.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 та особа, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 10743 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , 14.01.2020 року близько 21 години 30 хвилин, перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп?яніння, підійшов до ОСОБА_12 та попросив у останнього його мобільний телефон для здійснення дзвінку, однак ОСОБА_12 відмовив.

У подальшому ОСОБА_5 попросив потерпілого набрати номер телефону, щоб він поговорив на гучному зв?язку, на що останній надав згоду та з внутрішньої кишені куртки дістав мобільний телефон торгової марки «Xiaomi», та в цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_12 .

Після цього, ОСОБА_5 користуючись тим, що потерпілий відволікся для набору номеру телефону, який він йому диктував та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, протиправно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи протиправність свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом ривку, вирвав з рук ОСОБА_12 належний йому мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5», вартістю 2083 грн., та почав тікати. Потерпілий ОСОБА_12 у свою чергу намагався наздогнати ОСОБА_5 , однак йому цього не вдалося, але у подальшому поряд з будинком АДРЕСА_8 , останнього затримали перехожі громадяни на прохання потерпілого ОСОБА_12 .

Тобто, своїми діями ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 , до кінця, однак з причин, які не залежали від його волі, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця у зв?язку з тим, що був затриманий перехожими громадянами.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, при призначенні покарання покладався на розсуд суду, цивільний позов не заявляв.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, при призначенні покарання покладався на розсуд суду, цивільний позов не заявляв.

Потерпілий ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, при призначенні покарання покладався на розсуд суду, цивільний позов не заявляв.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, при призначенні покарання покладався на розсуд суду, цивільний позов не заявляв.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень-злочинів, як зазначено вище, розкаявся у скоєному.

Суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях-злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодились, що в такому випадку вони будь позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, ніким не оспорюється.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обвинувачений ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Так, вина ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень-злочинів в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, скоєне ОСОБА_5 02.03.2019 року кримінальне правопорушення-злочин суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж); скоєне 13.07.2019 року кримінальне правопорушення злочин суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України -як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно; скоєне 04.10.2019 року кримінальне правопорушення-проступок суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України - як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; скоєне 04.10.2019 року кримінальне правопорушення-злочин суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; скоєне 14.01.2020 року кримінальне правопорушення-злочин суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України - як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_5 неодружений, інвалідностей не має, офіційно не працевлаштований, з середньою спеціальною освітою, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2009 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, військовозобов`язаний.

Згідно ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані, які всебічно характеризують особу винного. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.

Такі вимоги кореспондуються з правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, а також приписами, зазначеними в ч.1 ст.1 КК України, ст.2 КПК України.

Також, визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до розуміння правової природи та значення поняття щирого каяття, наданих у правових позиціях, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття є сукупністю невід`ємних одне від одного складових, що характеризують об`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину і полягають у повному визнанні своєї провини у вчиненні злочину, висловлюванні жалю з цього приводу та бажання виправити ситуацію, що склалася, а так саме й готовність нести відповідальність. Тобто, всі ці фактори правової поведінки обвинуваченого є невід`ємними складовими щирого каяття. Такої позиції додержується й Верховний Суд у своїх чисельних рішеннях (ВС ККС №759/7784/15-к від 22.03.2018 року; № 756/4830/17-к від 09.10.2018 року).

Вирішуючи питання про вид покарання, що має бути призначений обвинуваченому ОСОБА_5 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, сукупність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію прокурора, який просив суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, думку обвинуваченого та його захисника та приходить до висновку що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, при цьому суд вважає за можливе не призначати йому максимальне покарання, передбачене Законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: два дні обмеження волі.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_5 скоїв декілька кримінальних правопорушень, ні за одне із яких він засуджений не був, суд вважає за необхідне призначити покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, п. 1. ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, суд призначає покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та перевівши менш суворий вид покарання у виді обмеження волі в більш суворий вид позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.

На переконання суду, призначення такого покарання обвинуваченому буде відповідати вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає положенням ст. 65 КК України.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 1099,07 грн., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню зі ОСОБА_5 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання

за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70, п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання з 15 січня 2020 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 15 січня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 1099,07 грн.

Скасувати:

- вжиті ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.01.2020 року заходи забезпечення кримінального провадження та зняти арешт з мобільного телефону Xiaomi Redmi 5 Plus;

- вжиті ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.02.2020 року заходи забезпечення кримінального провадження та зняти арешт з: мобільного телефону «Xiaomi Redmi 5 Plus» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 та закупочного акту, який складений на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Речові докази:

-мобільний телефон ТМ «Xiaomi Redmi 5 Plus» IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , коробку від мобільного телефону ТМ «Xiaomi Redmi 5 Plus», копію чеку передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 , вважати повернутими останньому;

-мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 Plus» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , картонну коробку червоного кольору для мобільного телефону «Xiaomi Redmi 5 Plus» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , вважати повернутими останньому;

-закупочний акт оглянутий 26.02.2020 року зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-велосипед торгової марки «Fort Folcon 26» сірого кольору з ьілими та червоними лініями, заводський номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , вважати повернутим останньому;

-CD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , DVD-R диск сірого кольору з рукописним написом: «ЄРДР-2435, вх. 8734-ВБ 22.1.2019, заст. Начальника УБ в ХГРУ АТ КБ «ПриватБанк, 9підпис) ОСОБА_13 » з фото та відеоматеріалами з банкоматів та відділення банку, CD-R диск жовтого кольору з фото та відеоматеріалами - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1