Справа № 462/76/24
провадження 1-кс/462/594/24
У Х В А Л А

19 березня 2024 року Залізничний районного суд м. Львова у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву про відвід слідчої судді ОСОБА_4 від розгляду заяви про відвід слідчого від участі у кримінальному провадженні №001067,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 подала до суду заяву про відвід слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 , у якій вказала, що у неї виникли сумніви у справедливому розгляді слідчою суддею ОСОБА_4 її заяви, оскільки їй стало відомо, що слідчу суддю ОСОБА_4 визначено з порушенням вимог Положення про автоматизований розподіл судових справ, так як у такому розподілі не мала права брати участь суддя ОСОБА_5 , а також вважає, що суддя ОСОБА_4 незаконно винесла ухвалу від 11.03.2024 року про відмову скасувати постанову слідчого, якою заявницю незаконно позбавили статусу потерпілого.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 заяву про відвід слідчого судді підтримала повністю з підстав та мотивів наведених у ній, просила задовольнити.

Особа, якій заявлено відвід не виявила бажання дати пояснення.

Заслухавши доводи заявниці про обґрунтування поданої заяви, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивований.

Статтею ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відтак суд, який розглядає справу має бути безстороннім і незалежним за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Із поданої заяви про відвід слідчої судді вбачається, що мотиви, викладені у заяві, фактично свідчать про незгоду заявниці із процесуальним рішенням слідчої судді ОСОБА_4 , дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявниці, що не може слугувати підставою для відводу, наведені заявницею обставини не підтверджують упередженого ставлення слідчого судді, а тому не є підставами для відводу слідчого судді у розумінні ст. 75 КПК України.

Також не знайшли свого підтвердження вказані заявницею обставини про те, що слідчу суддю ОСОБА_4 визначено з порушенням вимог Положення про автоматизований розподіл судових справ, так як у такому розподілі не мала права брати участь суддя ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Згідно ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 05.01.2024 року у справі №462/3/24 із звіту про автоматичне визначення слідчого судді від 01.01.2024р. матеріали скарг ОСОБА_3 передано на розгляд слідчої судді ОСОБА_5 . При виборі доповідача у справі слідчих суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 було помилково виключено із авторозподілу.

Крім цього, даною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова встановлено, що ухвалою слідчого судді від 02.01.2024р. матеріали скарг об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаному провадженню номер судової справи №462/3/24.

Таким чином, слідча суддя ОСОБА_5 була відведена від розгляду справи №462/3/24.

Відтак, справа за скаргами ОСОБА_3 згідно звіту про автоматичне визначення слідчого судді від 05.01.2024 року була визначена слідчому судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 та справі присвоєно номер 462/76/24.

Будь-які обставини, які б свідчили про заінтересованість чи необ`єктивність слідчої судді ОСОБА_4 , її безсторонність, недопустимість її участі як слідчої судді у розгляді скарги ОСОБА_3 щодо розгляду заяви про відвід слідчого від участі у кримінальному провадженні №001067, що відповідно до вимог ст. 75, 76 КПК України є підставами для відводу - відсутні.

Відтак, оскільки судом не встановлено та заявницею не наведено жодних підстав відводу слідчої судді, передбачених ст. 75, 76 КПК України, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 370, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 від розгляду заяви про відвід слідчого від участі у кримінальному провадженні №001067.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1