Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження : прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені по кримінальному провадженню №0000739 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, інваліда 3-ї групи загального захворювання, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 25.11.2014 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі (звільнився 3.02.2021 року по відбуттю строку),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , у невстановлений слідством час та в невстановленої слідством особи, однак не пізніше 09.09.2023 року, незаконно придбав корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, підривач -унифікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ-2, при цьому достовірно знаючи, що без передбаченого законом дозволу, вибухові пристрої зберігати, та переносити заборонено, про незаконно придбані ним вищезазначені вибухові пристрої органам влади не повідомив та добровільно їх не видав.

При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, носив зазначені вище вибухові пристрої по місту Коростень, Житомирської області, всупереч ст. 1 Закону України «Про правовий режим військового майна у Збройних Силах України», п. 2 розділу 1 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї у ЗС України, затвердженої постановою Кабінету міністрів України №1225 від 04 серпня 2000 року, додатку №1 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року №2471-XII, п. 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», таким чином незаконно їх зберігав до 09.09.2023 року.

09.09.2023 року близько 12:34 години ОСОБА_4 , перебуваючи на крильці біля вхідних дверей до кафе "Черемшина", що розташоване по вул. Мельника, 14, в м. Коростені, під час спілкування з працівниками СРІШ Коростенського РУП, які прибули за викликом по повідомленню щодо хуліганських дії невідомим чоловіком, вийняв з кишені своєї куртки корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та підривач- унифікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ-2, які поклав на підлогу, після чого працівниками СРПП Коростенського РУП було викликано на місце події слідчо - оперативну групу Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

В подальшому 09.09.2023 року в період часу з 14 години 36 хвилини по 15 годину 02 хвилини слідчо - оперативною групою Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області за вищевказаною адресою було проведено огляд місця події та виявлено і вилучено корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та підривач-унифікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ-2, які при конструктивному поєднанні є наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, яка належить до вибухових пристроїв промислового виготовлення ( бойових припасів), які ОСОБА_4 незаконно, придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

Діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та носінні вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

12.03.2024 року прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.469, 472 КПК України.

Зі змісту даної угоди слідує, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

Також вказаною угодою узгоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ст.263ч.1КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

Сторони узгодили, що долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у сумі 1912 гривень покласти на обвинуваченого.

В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст 263 ч.1 КК України, які згідно ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Обвинувачений вказав, що він розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження даної угоди, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України .

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам закону.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам Кримінально-процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання.

Суд шляхом проведення опитування обвинуваченого по кримінальному провадженню переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим та цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Вказана угода за змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, та не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості.

Оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, тому наявна можливість її затвердження.

Процесуальні витрати, згідно ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 12.03.2024 року про визнання винуватості між прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід , обраний ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, припинив свою дію 11.11.2023 року.

Речові докази :

-DVD-R диски з відеозаписами оглядом місця події від 09.09.2023 року та 4 файлами-фрагментами відеозапису з нагрудної камери відеоспостереження працівників СРПП зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Доля корпусу наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та двох підривачів унифікованих запалів ручних гранат дистанційної дії УЗРГМ не вирішується, оскільки вказані предмети знищено при проведенні експертного дослідження.

Арешт на вищевказане майно, накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.09.2023 року, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в загальному розмірі 1912 гривень за проведення вибухово-технічної експертизи, згідно ч.2 ст.124 КПК України.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до встановленої законом відповідальності.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1