ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/682/24 Справа № 202/3086/24 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисниці ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , поданою на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000025 від 05.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2024 року клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про арешт майна задоволено частково та в межах кримінального провадження № 0000025 від 05.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку транспортного засобу «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме мобільний телефон марки «Iphone», який належить ОСОБА_9 , лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_9 ), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними.

В частині накладення арешту на транспортний засіб «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 відмовлено та автомобіль повернуто власнику.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з лютого по березень 2024 року ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 та іншими невстановленими у ході досудового розслідування особами, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою власного збагачення здійснювали дії, відповідно до яких особа призовного віку від 18 до 60 років, якій обмежено виїзд за кордон згідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», мав можливість перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді від 01 березня 2024 року був наданий дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та яким користується ОСОБА_9 .

На підстав цієї ухвали слідчого судді 05 березня 2024 року був проведений обшук в автомобіля марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилучено мобільний телефон марки «Iphone», належний ОСОБА_9 , лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_9 ), а також безпосередньо транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою слідчого вилучені речі були визнані речовими доказами. З метою збереження речових доказів прокурор просив слідчого суддю накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку автомобіля.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів у вигляді мобільного телефону марки «Iphone», який належить ОСОБА_9 , листа з чорновими записами та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_9 ) на них необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Також, слідчим суддею зазначено, що жодних об`єктивних підстав вважати, що автомобіль марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 може бути предметом конфіскації, в тому числі спеціальної, у слідчого судді немає, дозвіл на вилучення автомобіля слідчим суддею не надавався, автомобіль не містить слідів правопорушення, відтак арешт цього майна становитиме для його власника надмірний тягар, який є непропорційним порівняно з потребами досудового розслідування, у зв`язку з чим клопотання прокурора в частині арешту автомобіля є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Не погодившись із рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить про скасування ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2024 року та постановлення нової ухвали, якою клопотання прокурора задовольнити в повному обсязі шляхом накладення арешту на майно, що було виявлене та вилучене в ході проведення обшуку транспортного засобу «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_9 , а саме: 1. транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 2. мобільний телефон марки «Iphone», належний ОСОБА_9 ; 3. лист з чорновими записами; 4. квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_9 ).

Прокурор вважає, що ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2024 року є незаконною і необгрунтованою та підлягає скасуванню, у зв?язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, обґрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги, прокурор зазначає, що постановою слідчого від 05 березня 2024 року вилучені в ході обшуку транспортного засобу «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 речі та документи визнані речовими доказами на підставі ст.98 КПК України.

Прокурор звертає увагу, що речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Наголошує, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, санкція статті за вказане правопорушення передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 9 років з конфіскацією майна

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

З наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, доданих до клопотання письмових доказів (які були предметом розгляду слідчим суддею) убачається, що 05.01.2024 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно № 0000025.

В даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

05 березня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року проведено обшук автомобіля марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та яким користується ОСОБА_9 .

За результатами обшуку виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Iphone», лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_9 ).

Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, а саме: транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Iphone», лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_9 ).

Обсяг долучених до клопотання доказів, колегія суддів вважає таким, що не дає процесуальної підстави у розумінні ст.170 КПК України для накладення арешту на вилучене у майно, а саме транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , незважаючи на визнання його речовим доказом.

На переконання апеляційного суду прокурором не доведено необхідності у накладенні арешту на даний транспортний засіб. При цьому, сам факт формального набуття процесуального статусу речового доказу, яким є транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазначений у клопотанні слідчого не свідчить про його відповідність, визначеним ст.98 КПК критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

Таким чином вищенаведене свідчить про те, що стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено, що транспортний засіб марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК та на це майно може бути накладено арешт у даному кримінальному провадженні.

Натомість слідчим суддею вірно встановлено, що вилучений транспортний засіб не має будь-яких ознак речового доказу. Крім того, дозвіл на вилучення автомобіля слідчим суддею не надавався, автомобіль не містить слідів правопорушення. Також, вірно враховано, що арешт цього майна становитиме для його власника надмірний тягар, який є непропорційним порівняно з потребами досудового розслідування.

Проте, зважаючи на той факт, що під час проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження на підставі змісту повідомлення про підозру, встановлено, що мобільний телефон марки «Iphone», лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_9 ) можуть містити відомості, які, в свою чергу, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим є такими, що відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

У зв`язку з викладеним, слідчим суддею законно накладено арешт на майно, яке було вилучено 05 березня 2024 року під час обшуку автомобіля марки «BMW» модель «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та яким користується ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження № 0000025, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 05.01.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме на мобільний телефон марки «Iphone», лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_9 ).

Апеляційний суд вважає, що наявні правові підстави та мета для застосування такого заходу забезпечення, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і для запобігання ризиками приховування, перетворення та відчуження вказаного майна, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, накладення арешту на вказане майно (мобільний телефон марки «Iphone», лист з чорновими записами, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №22 від 23.01.2024 (платник ОСОБА_9 )) є обґрунтованим та доцільним.

Апеляційний суд враховує і практику ЄСПЛ, згідно якої перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, у рішенні «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 р.) ЄСПЛ визначено, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності. Отже, позбавлення права власності, розпорядження чи користування своїм майном, у тому числі і тимчасове може мати місце тільки «на умовах, передбачених законом».

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та кримінальним правопорушенням під час подальшого досудового розслідування або судового розгляду обвинувального акту буде спростована або судом буде встановлено відсутність складу чи події злочину, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174, п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2024 року про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000025, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 05.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3