Номер провадження: 11-сс/813/911/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2024 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000562 від 15.08.2023 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000562 від 15.08.2023 року та накладено арешт на речі, вилучені 03.05.2024 року в ході обшуку місця проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-ноутбук «Mackbook Pro» Serial Number XMMWOQQ6V2, який упаковано до спеціального пакету №INP 4003643;

-мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 ;

-годинник «Apple watch ultra», упакований до спеціального пакету №ВУМ 2009479, шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження вказаного майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника адвокат ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна та повернути ОСОБА_8 вилучене під час обшуку майно.

Адвокат посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та посилається на наступне:

-прокурором не дотримано строк подання клопотання про арешт майна;

-прокурором порушено Тимчасову Інструкцію з діловодства в органах прокуратури України, затверджену Наказом №27 від 12.02.2019 року, оскільки прокурор ОСОБА_6 не міг самостійно відправляти вказане клопотання про арешт, а клопотання мало бути відправлене відділом служби діловодства прокуратури;

-слідчим суддею порушено ч.6 ст.173 КПК України, оскільки клопотання розглянуто з порушенням строку (72 години);

-до клопотання не додано документів про причетність ОСОБА_8 до злочину;

-слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 під час проведення обшуку надавав паролі від технічних пристроїв;

-вилучене під час обшуку майно не є речовим доказом, постанова слідчого про визначення речей речовими доказами необґрунтована;

-ОСОБА_8 є фізичною-особою підприємцем, сплачує податки, а накладений арешт призведе до зупинки його підприємницької діяльності;

-ОСОБА_8 є студентом 4-го курсу, на комп`ютері зберігається його дипломна робота, а накладений арешт може негативно вплинути на його навчання.

Власник майна ОСОБА_8 до апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення не подавав. Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_8 повідомлений про розгляд, однак не має можливості з`явитися у судове засідання, та вважав за можливе здійснювати розгляд за його відсутності.

За наведених обставин, відповідно до ч.4 ст.405, ст.422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності власника майна ОСОБА_8 , в присутності його представника адвоката ОСОБА_7 .

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апелянта, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи Слідчим відділенням ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000562 від 15.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України.

З обставин викладених у клопотанні та ухвалі слідчого судді вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена особа в невстановлений період часу, перебуваючи на території Суворовського району м. Одеси, здійснила дії направлені на розповсюдження та збут шкідливих програмних, призначених для несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

В ході супроводження кримінального провадження, співробітниками УПК в Одеській області ДКП НПУ, проведено комплекс оперативно-розшукових заходів, та встановлено, що до вищевказаного злочину причетний ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

03.05.2024 року, у період часу з 07:35 год. по 10:31 год., слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2024 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук «Mackbook Pro» Serial Number XMMWOQQ6V2, мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 , та годинник «Apple watch ultra».

04.05.2024 року постановою слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 вилучені в ході обшуку речі визнані речовими доказами, а 13.05.2024 року постановою слідчого у кримінальному провадженні призначена комп?ютерно-технічна експертиза.

05.05.2024 року кур`єрською службою доставки прокурором направлено до місцевого суду клопотання про арешт вищевказаного майна вилученого 03.05.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

06.05.2024 року вказане клопотання було отримано Суворовським районним судом м. Одеси та 07.05.2024 року зареєстроване.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що в кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно з метою збереження речових доказів.

23.05.2024 року слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що майно вилучене під час обшуку є матеріальними об`єктами, які за версією слідства були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містять програмне забезпечення, яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.361-1 КК України. Слідчий суддя дійшов висновку, що повернення вказаного майна власнику може призвести до втрати вказаних властивостей через видалення програм, що в свою чергу зумовлює підставу накладення арешту для збереження вказаних речових доказів.

Встановивши необхідність збереження вилученого в ході обшуку майна, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги та долучені до скарги документи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

З матеріалів судового провадження вбачається, що постановою слідчого вилучене в ході обшуку майно обґрунтовано визнане речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки воно має важливе значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення.

З урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає, що версія органу досудового розслідування стосовно того, що ОСОБА_8 можливо причетний до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України, потребує перевірки, яку можливо забезпечити шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

За таких обставин, доводи представника власника майна про незаконність оскарженої ухвали з підстав недоведеності причетності ОСОБА_8 до кримінального правопорушення та безпідставність визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин злочину, з наявністю всіх його складових елементів, чи його не доведення, має бути перевірена в ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Колегія суддів звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження ні слідчим суддею, ні судом апеляційної інстанції, не дається оцінка допустимості та належності доказів, а лише вирішується питання про правомірність накладення арешту на вищевказані речі.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що вказане в клопотанні слідчого майно, яке було виявлене та вилучене за місцем проживання ОСОБА_8 , відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.361-1 КК України може бути речовими доказами та потребує детального дослідження в ході досудового розслідування.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурором повідомлено, що органом досудового розслідування розслідується несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, з використанням шкідливих програмних засобів, шляхом подолання логічних паролів. Прокурор вказав, що згідно повідомлення кіберполіції встановлено про розповсюдження в інтернет-мережі можливого шкідливого програмного забезпечення, та зв`язок між цим кримінальним провадженням та ОСОБА_8 . Також прокурор повідомив, що в ході обшуку місця проживання ОСОБА_8 було вилучено техніку, оглядом якої встановлено листування, що за допомогою певної програми здійснюється оновлення телефону, та з нього видаляються всі дані. Прокурор зазначив, що з метою перевірки наявності шкідливих програм на вилучених під час обшуку технічних пристроях у кримінальному провадженні було призначено комп?ютерно-технічну експертизу.

Вказані доводи прокурора підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями протоколу огляду речей від 10.05.2024 року, протоколу огляду предмету від 11.05.2024 року, а також постановою слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 13.05.2024 року про призначення у кримінальному провадженні комп?ютерно-технічної експертизи, з поставленням перед експертами Одеського НДІСЕ МЮ України певного переліку питань (а.с.51-52).

При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор зауважив, що після проведення вказаного експертного дослідження, буде встановлено наявність чи відсутність на вилученій в ході обшуку технічних пристроїв шкідливих програм, та у разі їх відсутності техніку буде невідкладно повернуто власнику. Однак, у випадку підтвердження експертом наявності шкідливих програм, це свідчитиме про втручання в систему техніки та подолання логічного паролю, що захищається законодавством, тому прокурор вважає, що арешт на майно накладено обґрунтовано.

Вказані доводи прокурора представником власника майна не спростовані.

Щодо доводів представника власника майна про незаконність накладення арешту на майно, з огляду на те, що ОСОБА_8 під час проведення обшуку надав паролі від усіх пристроїв, колегія суддів зазначає наступне.

З протоколу обшуку від 03.05.2024 року вбачається, що під час проведення обшуку ОСОБА_8 дійсно назвав певні паролі до ноутбуку «Mackbook Pro», мобільного телефону «Iphone 15 Pro Max» та годиннику «Apple watch ultra».

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

З огляду на обставини вказаного кримінального правопорушення, враховуючи, що вилучені у ОСОБА_8 технічні пристрої можуть бути засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, а також вони необхідні для проведення призначеної комп?ютерно-технічної експертизи, тому у даному випадку надання власником паролю від них, не спростовує необхідності накладення арешту на вказане майно.

Доводи представника власника майна стосовно незаконності накладеного арешту з посиланням на те, що прокурором не дотриманий строк та порядок подання клопотання про арешт майна, апеляційний суд визнає безпідставними.

Колегія суддів звертає увагу, що питання дотримання строків звернення прокурора із клопотанням про арешт майна було предметом розгляду слідчим суддею та встановлено, що клопотання прокурором було вчасно спрямовано до суду через кур`єрську службу доставки у вихідний день (неділю 05.05.2024 року), наступним робочим днем було 06.05.2024 року. Цього ж дня, клопотання про арешт майна було отримано адресатом, та 07.05.2024 року зареєстровано судом.

Таким чином, колегія суддів констатує, що оскільки обшук та вилучення майна було проведено 03.05.2024 року, клопотання прокурором кур`єрською службою доставки було направлено до місцевого суду 05.05.2024 року, тому строк звернення із клопотанням про арешт майна прокурором не пропущений.

Доводи апелянта про те, що 05.05.2024 року кур`єрська служба не працювала, є необґрунтованими та спростовуються долученим до матеріалів клопотання конвертом кур`єрської служби доставки (а.с. 18).

Твердження представника власника майна про те, що у квитанції кур?єрської служби доставки не зазначено часу направлення клопотання прокурором, не є беззаперечним свідченням пропуску строку подання клопотання про арешт майна.

Апеляційним судом також враховується долучена в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_7 відповідь Суворовської окружної прокуратури м. Одеси на його адвокатський запит (вих.№53-4205ВИХ-253-1854-23 від 14.05.2024 року).

Згідно вказаної відповіді прокуратурою підтверджено, що клопотання про арешт майна від 04.05.2024 року направлено до місцевого суду прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 відповідно до вимог ч.5 ст.171 КПК України, а саме у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна. Сторона обвинувачення вказує, що клопотання прокурора скеровано в порядку та у строки визначені КПК.

Крім того, прокуратурою повідомлено адвокату, що 04.05.2024 року та 05.05.2024 року реєстрація вихідної кореспонденції не здійснювалась, оскільки вони були неробочими днями.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, колегія суддів звертає увагу, що самостійне направлення клопотання про арешт майна до місцевого суду прокурором ОСОБА_6 у вихідний день через кур`єрську службу доставки, не свідчить про недотримання прокурором вимог процесуального закону та такі дії були здійснені вочевидь з метою дотримання строків подання клопотання до суду.

Щодо доводів представника власника майна стосовно не дотримання слідчим суддею визначених ч.6 ст.173 КПК строків розгляду клопотання про арешт майна, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч.6 ст.173 КПК ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

З матеріалів судової справи вбачається, що клопотання прокурора про арешт майна судом отримано 06.05.2024 року та зареєстровано 07.05.2024 року.

Отримавши до провадження вказане клопотання, слідчим суддею цього ж дня - 07.05.2024 року, призначена дата його розгляду на 10.05.2024 року, однак у вказану дату судове засідання було відкладене, у зв`язку із неявкою учасників кримінального провадження (а.с.20, 41).

Наступна дата судового засідання була призначена на 13.05.2024 року, яке також було відкладено у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі (а.с.47).

16.05.2024 року в судовому засіданні було оголошено перерву за клопотанням захисника ОСОБА_10 для надання часу на спілкування з власником майна.

20.05.2024 року судове засідання було відкладене на 23.05.2024 року, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі.

23.05.2024 року слідчим суддею було розглянуто клопотання, за результатами розгляду якого постановлено оскаржену ухвалу.

З викладеного вбачається, що слідчим суддею вживались всі можливі заходи щодо розгляду клопотання прокурора про арешт майна у визначений ч.6 ст.173 КПК строк, однак з урахуванням воєнного стану в країні, оголошених повітряних тривог та інших об`єктивних обставин, завершити розгляд клопотання в 72-годинний строк слідчому судді не надалось можливим. Однак вказані обставини не можуть свідчити про незаконність оскарженої ухвали.

Крім того, колегія суддів враховує загальновідомий факт великого навантаження на судову систему, велику кількість судових справ в провадженні суддів, що відповідно не може не впливати на строки їх розгляду.

Таким чином, доводи апелянта про необхідність скасування оскарженої ухвали з підстав не дотримання строку розгляду клопотання, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Щодо тверджень апелянта про те, що ОСОБА_8 є студентом 4-го курсу та на комп`ютері зберігається його дипломна робота, то вказані обставини не позбавляють власника майна або його представника звернутися до слідчого з клопотанням про надання можливості отримати вказану роботу шляхом здійснення її копіювання.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності на вилучені речі завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власника, апеляційним судом також не встановлено та апелянтом не доведено.

Апеляційний суд звертає увагу апелянта, що питання про доцільність подальшого арешту на вилучене майно буде перевірено під час досудового розслідування на протязі нетривалого часу, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а власник цього майна або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК, у разі встановлення відсутності подальших підстав для арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на вищевказане майно, що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, слід визнати непереконливими.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2024 року, в кримінальному провадженні №0000562 від 15.08.2023 року, якою накладено арешт на речі, вилучені 03.05.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4