Справа № 464/3660/23
пр.№ 1-кп/464/111/24
УХВАЛА

13 березня 2024 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника про закриття кримінального провадження в межах обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000464 від 25.05.2023, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000464 від 25.05.2023, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні перед початком дослідження доказів та з`ясуванням обставин кримінального провадження захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Захисник вказане клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки як вбачається із довідки лікувального закладу ОСОБА_6 добровільно звернувся для лікування від наркоманії та пройшов лікування.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подане захисником клопотання, повідомив суду, що повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин викладених у обвинувальному акті. Додатково пояснив, що усі обставини вчиненого кримінального правопорушення не пригадує, оскільки пройшло багато часу, вказав, що наркотичний засіб, котрий виявлений за місцем його проживання працівниками поліції можливо замовляв через мережу інтернет, хоча не переконаний, що він йому належить. Пригадує, що був випадок, коли, він придбавав певний наркотичний засіб, котрий йому передавався чоловіком біля Нової пошти, але чи це той, що був вилучений в його помешканні під час обшуку, ствердити не може. Він добровільно звернувся до лікувального закладу, де проходив стаціонарне лікування, вважає, що наразі він є здоровим, і це є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності. За рекомендацією лікувальної установи після 04.12.2023 не звертався до нарколога за місцем проживання. Підтвердив, що після скерування обвинувального акту до суду були випадки, що він вживав наркотичні засоби, котрими його пригощали товариші. Не заперечив обставин, зазначених медичними працівниками, що на момент звернення до лікувального закладу перебував у стані наркотичного сп`яніння. Просив клопотання задовольнити, та закрити кримінальне провадження з підстав визначених ч.4 ст. 309 КК України. Одночасно, пояснив, що причиною зміни пояснень наданих суду у вказаному кримінальному провадженні був страх притягнення до кримінальної відповідальності та застосування до нього покарання.

Спеціаліст ОСОБА_7 в судовому засіданні відповідаючи на запитання з приводу письмових роз`яснень, повідомила, що являється завідувачем стаціонарного відділення № 1 КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», довідку № 1101 від 13.12.2023 не готувала, оскільки перебувала у відпустці. Однак, ОСОБА_6 їй відомий, так як він проходив лікування у їхній установі за електронним скеруванням. На лікування звернувся добровільно. Йому було поставлено діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів. Гостра інтоксикація, синдром залежності, оскільки він був під дією наркотичних засобів, що міг вживати у період до 10 днів, що передують зверненню в лікарню. Під час лікування лікарняний режим не порушував. Вказала, що згідно медичних протоколів відсутній діагноз «наркоманія», однак, сказала, що розлади психіки і психічний розлад не є тотожними поняттями.

Спеціаліст ОСОБА_8 в судовому засіданні відповідаючи на запитання з приводу письмових роз`яснень, повідомила, що являється лікарем наркологом стаціонарного відділення № 1 КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», та була лікуючим лікарем ОСОБА_6 . Діагноз встановлювала вона. Погодилася із роз`ясненнями ОСОБА_7 , що згідно медичних протоколів відсутній діагноз «наркоманія». Підтвердила, що діагноз гостра інтоксикація встановлюється на підставі лабораторних показників, що свідчать про стан наркотичного сп`яніння. На момент звернення до медичного закладу ОСОБА_6 перебував у стані сп`яніння. За результатами лікування йому знято гостру інтоксикацію, однак наркотична залежність за тиждень не знімається. В подальшому, за результатами спостереження, було встановлено, що в останнього наявний синдром залежності та розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів. Ствердила, що на момент лікування, у ОСОБА_6 психічного розладу не було. До медичного закладу звернувся добровільно, оскільки примусове лікування не передбачено, пройшов курс лікування, виписаний з покращеннями.

Прокурор ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується за ч.1 ст. 309 КК України, добровільно звернувся до лікувальної установи для лікування від наркотичної залежності, вважає, що є усі достатні підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження та не заперечив щодо задоволення клопотання сторони захисту, з приводу отримання роз`яснень лікуючого лікаря ОСОБА_6 в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_9 не заперечив щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що ч.4 ст. 309 КК України є заохочувальною, ОСОБА_6 добровільно звернувся до лікувальної установи, проходив курс лікування, що підтверджено медичними працівниками, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, отримавши роз`яснення спеціалістів, оглянувши матеріали клопотання та матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що за невстановлених слідством обставин, у невстановленому місці та часі, діючи умисно з метою незаконного придбання та подальшого зберігання без мети збуту наркотичних засобів, розуміючи значення своїх дій та усвідомлюючи їх наслідки, придбав для власного вживання невстановлену кількість наркотичного засобу канабіс, та в подальшому до 23.02.2023 незаконно зберігав його за місцем його проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , без мети збуту. В подальшому, 23.02.2023 в ході проведення санкціонованого обшуку житла ОСОБА_6 , за вищевказаною адресою, у період часу із 15.30 год по 19.20. год, працівниками поліції було виявлено та вилучено подріблену речовину рослинного походження коричнево-зеленого кольору, канабіс, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальною масою 59,33 грам, яку ОСОБА_6 зберігав без мети збуту для власного вживання.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Згідно Довідки виданої КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» № 1101 від 13.12.2023 вбачається, що ОСОБА_6 з 27.11.2023 по 04.12.2023 перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні № 1 у вказаному закладі з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів. Гостра інтоксикація, синдром залежності, куди звернувся добровільно та йому рекомендовано звернутися до нарколога за місцем проживання.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Частиною 4 ст. 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Одночасно, Положеннями п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним Кодексом України, у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав.

Одночасно, п. 2 вищевказаної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

З цього слідує, що приписи ч.4 ст. 309 КК України та позиція Верховного Суду України в сукупності дають можливість суду застосовувати підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності за наявності таких умов: вчинення дій, що містять склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 та ч. 2 ст. 309 КК України, добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; та особою розпочато лікування від наркоманії.

З огляду на зміст диспозиції ч.4 ст. 309 КК України, суд приходить до переконання, що така норма є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

При вирішенні заявленого клопотання, суд встановлюючи, чи було вчинено кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 309 КК України зважає на наступне.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 309 КК України, суб`єкт кримінального правопорушення підлягає кримінальній відповідальності за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Статтею 1 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" передбачено наркотичними засобами є речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Відповідно до Таблиці І списку 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів Канабіс являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

При цьому, ст. 1 вищевказаного Закону передбачено, що обставини придбання є видом діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що дозволяються і контролюються згідно з цим Законом та охоплюються об`єктивною стороною кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Разом з тим, при встановленні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, суд не може взяти за основу пояснення обвинуваченого, надані в судовому засіданні, котрі відрізняються від фактичних обставин встановлених стороною обвинувачення.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави вважати встановленими фактичні обставини вчиненого суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення , оскільки докази з даного приводу не досліджувалися.

Крім того, згідно ст. 1 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" наркоманія - це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. При цьому, особою, хворою на наркоманію є особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія". Під добровільним лікуванням розуміється лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника.

Статтею 12 вказаного Закону передбачено, що діагноз "наркоманія" встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з позицією сторін у кримінальному провадженні, що ОСОБА_6 добровільно звернувся до лікувального закладу КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», де йому встановлено захворювання пов`язане з розладами психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, гостра інтоксикація, синдром залежності та де він протягом визначеного лікарем часу отримував необхідне лікування в режимі денного стаціонару, з наданням подальшої рекомендації щодо звернення до нарколога за місцем проживання.

Одночасно, заслуговує на увагу пояснення ОСОБА_6 , спеціалістів, що останній станом на 27.11.2023, тобто на момент розгляду обвинувального акту в суді вживав наркотичні засоби із вмістом канабіноїдів, котрими, як встановлено з доводів обвинуваченого його пригощали, що призвело до гострої інтоксикації. Вказані обставини, не охоплюються предметом доказування згідно обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, суд зважує, що стороною захисту не надано жодних доказів, що ОСОБА_6 страждав чи страждає на захворювання з діагнозом «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до Закону та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 року за № 534/2338, чи останній страждав на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених Законом України "Про психіатричну допомогу" та іншими законами України (ст. 3 Закону України "Про психіатричну допомогу").

При цьому, у довідці виданій КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» № 1101 від 13.12.2023 зазначено, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні №1 у вказаному закладі з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, гостра інтоксикація, синдром залежності, однак не вказано про наявність в нього психічного розладу, що він є особою хворою на наркоманію, чи йому встановлювався такий діагноз лікарсько-консультаційною комісією, наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

З огляду на це, незважаючи на помилкову позицію прокурора про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України та необхідності застосування закону України про кримінальну відповідальність, що не підлягає застосуванню в даній ситуації, суд дійшов висновку, про не встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, котрі можуть вважатися доведеними, та стороною захисту не доведено, обставин встановлення обвинуваченому діагнозу «наркоманія» та лікування саме від наркоманії, у зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 44, ч.4 ст. 309 КК України, ст.3, 284, 285, 286, 288 КПК України, суд,

постановив:

у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000464 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із добровільним зверненням до лікувального закладу та проходження лікування відмовити.

Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1