Справа № 293/1123/18
Провадження № 1-кп/293/23/2024
УХВАЛА

16 травня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000560 від 29.12.2017 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

24.04.2024 захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав заяву про відвід прокурора ОСОБА_9 , за змістом якої просить відвести прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 від участі у кримінальному провадженні №0000560, справа №293/1123/18, за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування заяви зазначає, що 29.03.2024 з метою реалізації сторони захисту свого права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та як наслідок формування позиції захисту, ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до процесуального прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області по кримінальному провадженню № 0000560.

Однак 01.04.2024 року прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання про ознайомлення з кримінальним провадженням № 0000560. з тієї підстави, що обвинуваченим не було зазначено причин для повторного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Таку відмову прокурора захисник вважає безпідставною.

Доводить, що процесуальному прокурору, який приймає участь в судовому засіданні ОСОБА_9 було достеменно відомо, що необхідність повторного ознайомлення ОСОБА_8 з матеріалами справи пов`язана також з необхідністю ознайомлення з матеріалами кримінального провадження захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які вступили у справу після заміни попереднього.

Крім того доводить, що дії прокурора щодо відмови в наданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження позбавляють сторону захисту права сформувати позицію захисту обвинуваченого та продовжувати розгляд справи.

При цьому звертає увагу, що чинний КПК України не зобов`язує сторону захисту (обвинуваченого) вказувати причини для повторного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, як і не обмежує кількість разів їх ознайомлення.

Вказує, що така поведінка прокурора свідчить про упередженість по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим прокурор підлягає відводу у даній справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

Зважаючи на те, що прокурором було відмовлено обвинуваченому у наданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, 24.04.2024 захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження, за змістом якого просить витребувати матеріали кримінального провадження № 0000560 у Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Захисники обвинуваченого та обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали подану заяву про відвід прокурора та клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти заяви про відвід прокурора та клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження.

Представник потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що підстав для відводу прокурора не вбачає. Щодо клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження покладався на розсуд суду.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зміст заяви та клопотання, вивчивши та перевіривши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Вирішуючи заяву про відвід прокурора суд дійшов наступного переконання.

Положеннями ст.77 КПК України визначено підстави відводу прокурора.

Так, згідно вимог вказаної статті прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Отже, для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які передбачені вказаною вище статтею.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Підставами для відводу не можуть бути припущення обвинуваченого чи його захисника, щодо упередженості прокурора, який підтримує обвинувачення в суді.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема в рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Білуха проти України», особиста безсторонність та неупередженість особи, яка виконує функції держави, презумується, поки не надано доказів протилежного. Доказами протилежного є переконливі факти порушення безсторонності, тобто факти, які дають підстави для обґрунтованого побоювання прийняття упередженого рішення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Стаття 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти справедливо, неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Відповідно до Керівних принців ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куда, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють суб`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п. 12, 13).

Таким чином, неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування й в судовому провадженні (ст. 36 КПК України), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпеченню законності (ст. 9 КПК України).

Враховуючи доводи захисника, викладені в заяві про відвід, ним визначено правову підставу для відводу прокурору, наведену в п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, - існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Водночас, поданан заява про відвід прокурора не містить належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу прокурора.

Доводи захисника щодо упередженого ставлення прокурора до обвинуваченого, з підстав винесення постанови про відмову в повторному ознайомленні з матеріалами кримінального провадження суд не розцінює як упередженість прокурора по відношенню до обвинуваченого.

Такі доводи сторони захисту грунтуються на припущеннях, а незгода з процесуальним рішенням прокурора не є підставою, визначеною ст. 77 КПК України для відводу прокурора.

Відтак, з огляду на вищевикладене, при відсутності обґрунтованих сумнівів в неупередженості прокурора, суд уважає, що заява захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_9 із заявлених ним підстав, задоволенню не підлягає.

Стосовно клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження суд дійшов такого висновку.

У кримінальному процесі джерелами доказів є: показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч.1ст.98 КПК України).

Допустимість доказів означає правову придатність їх для використання у кримінальному процесі як аргументів у доказуванні, а також, що: фактичні дані як докази одержані уповноваженим на те суб`єктом; фактичні дані одержані у встановленому законом порядку з дотриманням процесуальної форми, яка гарантує захист прав та законних інтересів громадян; фактичні дані та сам процес їх одержання належним чином закріплені та засвідчені; зібрані докази та інші матеріали кримінальної справи загалом дозволяють здійснити перевірку достовірності та законності одержання фактичних даних (Non ІНФОРМАЦІЯ_2 , si notum, non sit in firma, judicii - не має значення, що відомо судді, якщо це стало йому відомо не у встановленому Законом порядку).

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення вправі мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 221 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Згідно з ч.9 ст. 290 КПК України сторони зобов`язані підтвердити факт надання доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів, таке підтвердження здійснюється у письмовій формі - це означає, що замість «ознайомитися з усіма матеріалами» сторона має описати кожен документ, що, у свою чергу, унеможливить зловживання із перенумерацією сторінок провадження, їх заміною та долученням нових доказів після ознайомлення. У документах, які надаються для ознайомлення, можуть бути видалені відомості, які не будуть розголошені під час судового розгляду. Видалення повинно бути чітко позначено. За клопотанням сторони кримінального провадження суд має право дозволити доступ до відомостей, які були видалені. І навпаки, під час ознайомлення учасників кримінального провадження з матеріалами, які були відкриті, сторонами можуть бути одержані додаткові матеріали, які також мають бути відкриті сторонам.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень ст.290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази, оскільки це суттєво зменшує їх доказову базу, що, у свою чергу, може негативно вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Відкриття матеріалів дізнання сторонами кримінального провадження здійснюється у порядку, що передбачений ст.ст.301 і 314 КПК України.

Суд зазначає, що захисник ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 , здійснюють захист обвинуваченого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні зі стадії судового розгляду, тому відповідно не ознайомлювались з матеріалами досудового розслідування на стадії виконання вимог ст.290 КПК України, але зобов`язані і мають право здійснювати захист свого підзахисного усіма доступними йому законними засобами.

За змістом ч.ч.1,2,6 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на підставі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Під час кримінального провадження, функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо під час судового засідання.

Згідно ст.92 КПК України сторона захисту..., здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, НСРД та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Право на захист, що закріплене у Конституції України, Кримінальному процесуальному кодексі, міжнародних та ін. актах - є однією з найважливіших державних гарантій забезпечення реалізації прав і свобод людини та громадянина.

Статтею 63 Конституції України визначено, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист, а ст.129 Основного Закону України - що забезпечення обвинуваченому цього права є однією з основних засад судочинства поряд зі змагальністю сторін кримінального провадження та свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Також гарантується рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конституційний принцип забезпечення підозрюваному, обвинуваченому підсудному права на захист є важливою гарантією об`єктивного розслідування і справедливості судового розгляду справи та запобігання притягнення до кримінальної відповідальності невинуватих осіб. Забезпечення обвинуваченому права на захист є також самостійним принципом кримінального судочинства, який охоплює: права, які підозрюваний (обвинувачений) може реалізувати власними діями шляхом надання усних або письмових пояснень з приводу підозри або обвинувачення, збирання і надання доказів, особистої участі у кримінальному провадженні, в тому числі участі в допитах інших підозрюваних (обвинувачених), потерпілих, свідків та експертів у суді, подачі скарг на дії і рішення слідчого, прокурора, слідчого судді й суду; права, які можуть здійснюватися підозрюваним (обвинуваченим) за допомогою захисника й законного представника шляхом реалізації прав та обов`язків цих осіб; наявність у слідчого, прокурора, слідчого судді й суду обов`язків сприяти підозрюваному (обвинуваченому) в реалізації його права на захист, роз`яснювати йому права й обов`язки (зокрема, забезпечити участь захисника, надати у встановлених законом випадках для ознайомлення необхідні документи й матеріали кримінального провадження, надати можливість зняття з них копій, розглянути клопотання і скарги, заслухати показання шляхом проведення допиту, та ін.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на сторони кримінального провадження, а не на суд, який лише досліджує надані докази та сприяє сторонам в реалізації їхніх прав в разі якщо буде доведено перед судом, що такі права були обмежені або порушені.

Нормами ст. 93 КПК України визначено, що сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів, у тому числі - й зверненням до суду з клопотанням, що не заборонено жодним Законом України.

Збирання, перевірка та оцінка доказів сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування на засадах змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є запорукою справедливості та законності судового рішення. Як форму реалізації права витребування та отримання доказів захисник насамперед може застосувати адвокатський запит.

Звернення з адвокатським запитом врегульовано лише ст.20 та ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», які встановлюють, що надання адвокату інформації та копій документів (про витребування речей взагалі не йдеться), отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється у порядку, що встановлений кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з доводами сторони захисту про наявність підстав для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Водночас доказів, які вказували б на те, що захисникам обвинуваченого за їх зверненням, процесуальним прокурором відмовлено у такому ознайомленні, суду не надано, а відтак клопотання захисника про витребування матеріалів кримінального провадження уважає передчасним та відмовляє у його задоволенні.

Разом з тим, суд уважає за необхідне звернути увагу прокурора на ту обставину, що законодавець не обмежує прав обвинуваченого у повторному його ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 220, 351,376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 від 24.04.2024 про відвід прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 від участі у кримінальному провадженні №0000560 від 29.12.2017 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України - відмовити.

2. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 від 24.04.2024 про витребування матеріалів кримінального провадження №0000560 у Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури - відмовити.

3. Роз"яснити захисникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право на звернення до процесуального прокурора з відповідним клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

4. Рекомендувати процесуальному прокурору забезпечити право обвинуваченого та захисників на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у тому числі право на повторне ознайомлення обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений: 21.05.2024 об 15:00 год.

Суддя Людмила ЛОСЬ