ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/99/24 Справа № 705/6947/23 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2023 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002010 від 21.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Уманського районного суду Черкаської області від 22.12.2023 задоволено клопотання старшого слідчого Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 та накладено арешт на автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , користувачем якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ухвалі слідчий суддя вказав про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважаючи накладення арешту на належне їй майно необґрунтованим та не вмотивованим, власник майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що її, як власника майна, не було викликано до суду та не з`ясовано її думку з приводу клопотання слідчого, копію ухвали слідчого судді на її адресу за результатами розгляду надіслано не було. Крім того, автомобіль у користуванні ОСОБА_9 на момент скоєння ДТП перебував одноразово. Зазвичай цим автомобілем користуються лише члени сім`ї скаржника.

ОСОБА_7 вказує, що на даний час навчається в автошколі, планує отримати посвідчення водія та використовувати автомобіль для сімейних потреб, у тому числі і для транспортування дитини в дитячий садок, лікарню, тощо.

Також скаржнику відомо, що всі експертні дослідження, пов`язані з арештованим автомобілем проведено.

Скаржник вважає, що слідчим суддею повно та всебічно не досліджено достатність доказів, що можуть бути підставою для арешту даного майна, правову підставу арешту, можливий розмір шкоди, завданий злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності, в результаті чого слідчим суддею прийнято невмотивоване та необґрунтоване рішення. З оскаржуваної ухвали слідує, що слідчий не був присутній в судовому засіданні, відтак не довів обставин, зазначених у клопотанні.

Крім того, скаржник зазначає про примирення ОСОБА_9 з потерпілим та відшкодування йому матеріальних й моральних збитків, що підтверджується розписками та заявами потерпілого, копії яких долучено до апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, думку власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшов таких висновків, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів судового провадження слідчий Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням в якому просить накласти арешт на майно, а саме: на автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію CТО №756794 належить ОСОБА_7 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , користувачем якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно клопотання, 20.12.2022 року близько 17 години 00 хвилин автомобіль «Daewoo» р.н. НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_9 рухаючись по вул. Миру в с. Литвинівка, Жашківської ТГ, Уманського району в бік с. Житники, Жашківської ТГ, Уманського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на зустріч поблизу правого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля. В результаті даної ДТП ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого стегна та був госпіталізований до Жашківської БПЛ.

Під час досудового розслідування встановлено, що транспортним засобом на якому було скоєно ДТП є автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію CТО №756794 належить ОСОБА_7 .

Вказаний транспортний засіб було оглянуто та вилучено під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.12.2023 та на даний час зберігається на території ВП №1 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська область, Уманський районн, м. Жашків, вул. Соборна 73.

Постановою слідчого від 21.12.2023 автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Підставою накладення арешту на зазначений вище автомобіль слідчий вказав необхідність забезпечення проведення ряду експертиз, в призначенні яких виникне необхідність, в ході досудового розслідування, з метою забезпечення збереження автомобіля та збереження іншої слідової інформації, яка є необхідною та важливою для досудового розслідування та подальшого доведення вини причетних до злочину осіб.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Приймаючи рішення, слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався.

Так, відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення збереження речових доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Такі положення Закону спростовують доводи апеляційної скарги про безпідставність накладення арешту, що рішення слідчого судді не обґрунтоване, невмотивоване.

Так, постановою слідчого від 21.12.2023 вилучений автомобіль визнаний речовим доказом, що є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Доводи апеляційної скарги, що слідчий суддя не викликав скаржницю як власника транспортного засобу та не з`ясовував її думку, апеляційний суд не приймає до уваги з огляду на те, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Стосовно доводів апеляційної скарги про примирення потерпілого з ОСОБА_9 , то згідно до вимог процесуального закону при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби докази були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти даний вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Крім того, ухвала слідчого судді про накладення арешту у даному провадженні датована 22.12.2023, а заяви та розписка потерпілого ОСОБА_10 датовані 29.01.2024, тобто після постановлення оскаржуваної ухвали. Отже такі доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника, що у відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також слід зазначити, що наразі досудове розслідування триває. Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено, відповідно, доводи ОСОБА_7 про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Інші доводи на які посилається скаржник також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, істотних порушень норм КПК України не встановлено.

Зважаючи на зазначене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2023 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002010 від 21.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач :

Судді :