Справа № 569/8488/24
УХВАЛА

14 травня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову від 22.03.2024 про закриття кримінального провадження № 0001120 від 07.08.2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулася зі скаргою до Рівненського міського суду на постанову від 22.03.2024 про закриття кримінального провадження № 0001120 від 07.08.2023 року.

В обґрунтуванні скарги зазначає, що 22 березня 2024 року дізнавачем СД Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001120 від 07.08.2023 рокуза ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Звертає увагу суду, що копію зазначеної постанови про закриття кримінального провадження скаржник отримав02.05.2024 року, а відтак, дана скарга подана з дотриманням строку, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України.

Вважає, що постановадізнавача СД Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 22.03.2024 підлягає скасуванню у зв`язку із наступним.

Так, в обґрунтування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавач зазначив, що виходячи з пояснень потерпілого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тілесні ушкодження йому нанесли сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в свою чергу підтвердили факт тілесних ушкоджень потерпілому, що мало місце 05.08.2023 року близько о 20 год. 30 хв за адресою АДРЕСА_1 .

Також дізнавач зазначає, що з наданого відеозапису, на якому зафіксовано, події конфлікту і в ході перегляду наданого відеодоказу відбувається шарпанина між потерпілими та сусідами ОСОБА_9 і не можливо розмежувати нанесення тілесних ушкоджень у потерпілої, хоча попередньо у постанові дізнавач зазначає, що у потерпілого відповідно до висновку експерта № 635 від 09.08.2023 року виявлені на тілі тілесні ушкодження. Також переглядаючи вищезазначений відео доказ, можна чітко побачити бійку між потерпілими ОСОБА_10 , потерпілим батьком ОСОБА_11 та сусідами Пилипчуками, де останні наносять тілесні ушкодження потерпілим (Пилипчуки застосували в хід газонокосилку).

Отже, виходячи з такої мотивації, дізнавач, підстав для повідомлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - не вбачає, хоча ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до мотивувальної частини постанови про закриття кримінального провадження, підтверджують факт нанесення тілесних ушкоджень.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами провадження, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження і обумовлюють його закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Закриваючи кримінальне провадження, дізнавач ОСОБА_6 не виконав вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, порушив порядок збирання доказів та не надав їм належної правової оцінки, а тому оскаржувана постанова є такою, що винесена з порушенням вимог закону, передчасно на підставі не повно проведеного досудового розслідування.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, дізнавач ОСОБА_6 допитав потерпілого ОСОБА_12 , який вказав на осіб, які наносили йому тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 635 від 09.08.2023 року і відносяться до ступеня легких тілесних ушкоджень. Але дізнавач, дійшов до висновку про те, що в ході досудового розслідування не здобуто достатніх доказів, які б підтверджували наявність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і у зв`язку з чим зробив висновок про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, не зважаючи, що в матеріалах кримінального провадження міститься відео, де чітко вбачається побиття потерпілого сусідами Пилипчуками.

Також, адвокат ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження, але станом на кінець лютого письмові пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були відсутні.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування не було проведено слідчого експеременту, а саме не відтворено подій, які відбувалися між потерпілими та сусідами Пилипчукамиу серпні місяці 2023 року.

Дізнавачем не перевірено усіх обставин, зазначених заявником-потерпілим, а також не проведено слідчих (розтукових) дій, необхідних для забезпечення повного, всебічного та неупередженого здійснення кримінального провадження.

Враховуючи вищевказані обставини, дізнавачем ОСОБА_6 не в повній мірі виконано вимоги ст. 9, ст. 25 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відтак, рішення дізнавача СД Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта ОСОБА_6 від 22.03.2024 про закриття кримінального провадження № 0001120 від 07.08.2023 року, є необґрунтованим, протиправним, незаконним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, визначеному в ст. 2 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні свою скаргу підтримала та просила задоволити в повному обсязі.

Дізнавач в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини не прибуття до суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.5 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Як встановлено судом, що в провадженні СД Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001120 від 07.08.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

22 березня 2024 року дізнавачем СД Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області лейтенантом ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001120 від 07.08.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Дізнавач СД Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області лейтенант ОСОБА_6 з моменту прийняття кримінального провадження за № 0001120 від 07.08.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до свого провадження не проведено відповідних слідчих дії для перевірки доводів потерпілого з метою встановлення істини по справі.

У зв`язку з вище викладеним постанова дізнавача СД Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта ОСОБА_6 від 22 березня 2024 року, є незаконною і необґрунтованою, дізнавач прийняв рішення про закриття кримінального провадження обмежившись висновком про відсутність складу кримінального правопорушення, при цьому дізнавач ОСОБА_6 не виконав вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, порушив порядок збирання доказів та не надав їм належної правової оцінки, а тому оскаржувана постанова є такою, що винесена з порушенням вимог закону, передчасно на підставі не повно проведеного досудового розслідування.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування не було проведено слідчого експеременту, а саме не відтворено подій, які відбувалися між потерпілими та сусідами Пилипчукамиу серпні місяці 2023 року.

Дізнавачем не перевірено усіх обставин, зазначених заявником-потерпілим, не допитав ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також не проведено слідчих (розтукових) дій, необхідних для забезпечення повного, всебічного та неупередженого здійснення кримінального провадження.

Враховуючи вищевказані обставини, дізнавачем ОСОБА_6 не в повній мірі виконано вимоги ст. 9, ст. 25 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавач не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно ч.1 ст.18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

У відповідності з вимогамип.2ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.

Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.

Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з вставленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи те, що в постанові дізнавача СД Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта ОСОБА_6 від 22.03.2024 року, не виконі вимоги ст.284 КПК, а саме не проведено всі необхідні дії, спрямовані на отримання доказів у даному кримінальному провадженні на установлення осіб, причетних до події.

Крім того, ні прокурор ні дізнавач в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд бере до уваги доводи заявника які зазначені у його скарзі.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя вважає, що подана скарга представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 є обґрунтованою, доводи підтверджені, а тому є такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову від 22.03.2024 про закриття кримінального провадження № 0001120 від 07.08.2023 року - задоволити.

Скасувати постанову СД Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта ОСОБА_6 від 22.03.2024 про закриття кримінального провадження № 0001120 від 07.08.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_15