В И Р О К

Іменем України

03.05.2024 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000255 від 18.07.2023 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньо освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

адвокат - ОСОБА_5 ,

обвинувачена - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 спільно з невстановленою слідством особою, в невстановлені слідством дату та час узгодили спільний злочинний план, спрямований на заволодіння чужим майном.

У подальшому, 18.07.2023 близько 14 год. 40 хв., невстановленою слідством особою був здійснений телефонний дзвінок на стаціонарний, а в подальшому на мобільний номер телефону ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого невстановлена слідством особа, представившись завідуючим травматологічного відділення МКЛ «Медгородок», повідомила, що донька ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого нею були отримані травми і спричинено значної шкоди здоров`ю та у зв`язку з цим на даний час потребує грошових коштів на лікування.

Усвідомлюючи введення спільником в оману ОСОБА_6 , яка сприйняла отриману інформацію як дійсність, діючи відповідно до узгодженого плану з невстановленою слідством особою, розуміючи протиправність своїх дій, ОСОБА_3 , під`їхавши на автомобілі служби «таксі» та зупинившись неподалік домоволодіння потерпілої, що за адресою : АДРЕСА_2 , де вийшовши із вказаного авто, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом обману, усвідомлюючи, що потерпіла є особою похилого віку, з метою незаконного збагачення отримала від останньої грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США ( відповідно до курсу НБУ станом на 18 липня 2023 року - 365686 гривень), які остання надала на лікування доньки, яка постраждала внаслідок неіснуючої дорожньо-транспортної пригоди.

Отримавши вищевказані грошові кошти, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зникла, а отримані кошти використала на власний розсуд, чим спільно з невстановленою особою заподіяла ОСОБА_6 майнової шкоди на суму, еквівалентну 365686 гривень, що в понад 272 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України становить великі розмірі.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, суду показала, що вона в додатку Viber знайшла повідомленні про роботу. Зателефонувала і їй запропонували роботу кур`єром. Згодом їй зателефонували і вона приїхала у м. Умань, там проживала три дні. За харчування та проживання сплачував роботодавець. Останнього вона не бачила і не знає його, а спілкування відбувалося через додаток Viber. Потім їй повідомили, що необхідно поїхати у м. Жашків за адресою : АДРЕСА_2 , та отримати кошти. Вона приїхала за вищевказаною адресою на автомобіля служби «таксі», отримала від жінки похилого віку конверт з коштами і повернулася на автомобілі служби «таксі» у АДРЕСА_3 , де на автостанції до неї підійшла незнайома жінка і вона їй передала конверт з коштами. За свою роботу вона отримала 600 доларів США.

Обвинувачена ОСОБА_3 і інші учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачена свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та їй і іншим учасникам провадження зрозуміло, що у такому випадку, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені в порядку та строки визначені ст.135 КПК України, подала заяву до суду про розгляд справи у її відсутності.

З урахуванням положень ст. 325 КПК України, суд вважає можливим з`ясування всіх обставин справи під час судового розгляду проводити без потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, а також документів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд вбачає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд вбачає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила тяжкий злочин, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі.

Однак, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 вину визнала повністю та розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні, раніше не судима, за місцем проживання характеризується задовільно, її можливо перевиховати без ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе застосувати стосовно ОСОБА_3 положення ст.75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винуватою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, і призначити їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 03.05.2024 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню : сейф - пакет НПУ PSP 1121433 в який поміщено 2 аркуші А 4; сейф пакет НПУ PSP1121434 в який поміщено квитанцію № 50747, які поміщені до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою : вул. Соборна, 73, м. Жашків Черкаської області - залишити при матеріалах справи; сейф - пакет НПУ 7015056 в який поміщено шльопанці, плащівку, шорти та майку; сейф пакет НПУ СУ PSP 2163609 в який поміщено телефон марки «Nokia», мобільний телефон марки «XIOMI», які поміщені до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою : АДРЕСА_4 - повернути у користування ОСОБА_3 ; сейф - пакет НПУ PSP 1121461, в який поміщено дві купюри номіналом 100 доларів, який поміщені до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині може бути оскаржено учасниками провадження протягом 30-ти днів з моменту його проголошення до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жашківський районний суд Черкаської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_8