ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та учасників провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0001031 від 05.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області 08 березня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання слідчої відділення №3 (селище Глибока) СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна задоволено.

Накладено арешт з обмеженням права користування, розпорядження та відчуження на транспортний засіб марки «Audi», модель «А6», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », номер шасі НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Куликівка Чернівецького району Чернівецької області та належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с. Куликівка Чернівецького району Чернівецької області, який знаходиться на

ЄУНСС №715/712/24 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-сс/822/60/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 309 КПК України

території спеціального майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою вул. Комунальників, 4 В, м. Чернівці.

Доводи апеляційної скарги учасника провадження.

Адвокат ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі в інтересах власника майна ОСОБА_8 , вважає, що слідчим суддею неповно з`ясовано обставини справи, ухвалу постановлено з порушенням вимог процесуального права, а відтак вона підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 64-2 КПК України третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Зазначає, що станом на дань подання клопотання, авто оглянуто, призначені та проведені всі необхідні судові експертизи, проведені огляди та авто не використовується як доказ у кримінальному провадженні, вся необхідна інформація отримана та долучена до матеріалів кримінального провадження, немає подальшої потреби у подальшому арешті майна.

Вважає, що все зазначене вище однозначно свідчить, що дії слідчого та прокурора, спрямовані виключно на протиправне обмеження права власності третіх осіб на належне їм майно, а не на проведення повного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження.

На теперішній час недоцільне подальше перебування вилученого транспортного засобу, який належить особі, яка не має відношення до кримінального правопорушення, в володінні органу досудового розслідування, у зв`язку із тим що транспортний засіб не потрібен для проведення судових експертиз, проведені всі необхідні слідчі дії, підозра нікому у кримінальному провадженні не оголошена, а у діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Сторона обвинувачення наполягала на тому, що вилучений автомобіль є знаряддям злочину, однак не зазначила, які саме сліди збереглися на вказаному речовому доказі, або які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддю не було дотримано вимог ч.2, ч.4 ст. 173 КПК України, а зміст ухвали слідчого судді не відповідає вимогам ч.5 ст. 173 КПК України, а саме мотивів прийнятого рішення в частині накладення арешту, слідчим суддею не викладено.

Позиції сторін.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна - ОСОБА_8 , підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на транспортний засіб марки «Audi» номерний знак « НОМЕР_1 ».

Прокурор просила, ухвалу слідчого судді залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна, з`ясувавши думку учасників судового засідання щодо заявлених апеляційних вимог захистом, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Отже, слідчим суддею під час розгляду клопотання органу досудового розслідування встановлено, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просив накласти арешт, відповідає критеріям ст. 170 КПК України, а саме є доказом у кримінальному провадженні та зазначено, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є доказом вчиненого кримінального правопорушення та у відповідності до вимог законодавства до нього може бути застосована спеціальна конфіскація.

З таким рішенням слідчого судді, колегія суддів погодитись не може, з огляду на такі обставини.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 05 березня 2024 року внесені відомості до ЄРДР № 0001031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

05.03.2024 року в ході проведення огляду місця події в межах населеного пункту с. Опришени Чернівецького району Чернівецької області було вилучено транспортний засіб марки «Audi», модель «А6», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », номер шасі НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Куликівка Чернівецького району Чернівецької області та належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с. Куликівка Чернівецького району Чернівецької області.

05.03.2024 року транспортний засіб марки «Audi», модель «А6», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », номер шасі НОМЕР_2 було визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання на територію спеціального майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою вул. Комунальників 4 В, м. Чернівці.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя, прокурор і слідчий не дотрималися.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, слідчий суддя вказаної норми закону, при накладенні арешту на транспортний засіб не дотримався, оскільки відповідно до витягу з ЄРДР, який міститься у матеріалах судового провадження, вказане провадження здійснюється за ч.3 ст. 332 КК України і на час слухання клопотання, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, підозра нікому не висунута, тобто підозрюваних наразі не встановлено, як і не доведено, яке відношення має вилучений транспортний засіб до розслідування зазначеного вище кримінального правопорушення, який не є знаряддям вчинення даного правопорушення, так як не був задіяний у схемі на незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Так, ч.3 ст. 332 КК України передбачає конфіскацію майна, проте така конфіскація застосовується до винної особи та її майна, а не майна третьої особи. Окрім того, до даного злочину непередбачено навіть спеціальної конфіскації, відповідно до ст. 96-1 КК України.

Отже, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, а саме на транспортний засіб, постановлена без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження та підстав для накладення арешту.

Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Audi», модель «А6», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » - НОМЕР_3 видане ТСЦ 7343 від 28.04.2023, який належить, тобто власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Куликівка Чернівецького району Чернівецької області.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v.Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді в інтересах власника майна, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому підлягають задоволенню.

За наслідками апеляційного розгляду судова колегія має повноваження скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, відповідно до вимог ч.3 ст. 407 КПК України.

Вищенаведені обставин свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, т.я. клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб, внесене до суду передчасно, без доведеності підстав арешту майна та при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами та правами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 376, ст. 132, 170-173,175, 309, 392, 395, 404, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 березня 2024 року скасувати.

У задоволенні клопотання слідчої відділення №3 (селище Глибока) СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна: «Аudi» А6, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3