Справа № 761/9487/24
Провадження № 1-кс/761/6615/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 720 230 003 200 000 21 від 28.03.2023,

в с т а н о в и в :

Прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням у кримінальному провадженні № 720 230 003 200 000 21 від 28.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.199, ч.1,2 ст.204 КК України, про накладення арешту на майно, що було вилучене 02.11.2023 за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 28.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

В ході досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні продавцю магазину кальянів «DHS» ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Крім того, встановлено, що невстановлені на даний час особи, організували на території Дніпропетровської області незаконне виготовлення підакцизних товарів - табаку для кальяну торгівельних марок «4:20» та «Unity» та їх збут через розвинену дистриб`ютерську мережу із використанням наступних Інтернет-сайтів, а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_1 ua/».

У подальшому встановлено, що невстановлені на даний час особи, організували на території Дніпропетровської області незаконне виготовлення підакцизних товарів - табаку для кальяну торгівельних марок «4:20» та «Unity» з підробленими марками акцизного податку.

Також, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташований магазин кальянів «HookahMarket», в якому здійснюється незаконна реалізація тютюнових виробів (табаку для кальяну, електронних сигарет, рідин для наповнення електронних сигарет тощо) без дозвільних документів та без відображення вказаних операцій в звітних та облікових документах.

02.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було проведено обшук магазину кальянів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено ряд тютюнових сумішей різного маркування.

Вказані вилучені тютюнові суміші постановою детектива від 07.11.2023 визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні № 720 230 003 200 000 21 від 28.03.2023.

З метою забезпечення збереження речового доказу, прокурор просив накласти арешт на тютюнові суміші різного маркування, що були вилученні 02.11.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання прокурор не з`явився, надіслав на адресу суду заяву у якій просив здійснювати розгляд клопотання без його участі, при цьому зазначив, що доводи клопотання підтримує та просить клопотання задовольнити.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 28.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

02.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було проведено обшук магазину кальянів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено ряд тютюнових сумішей різного маркування, перелік якого зазначений у клопотанні.

Обґрунтовуючи підстави для накладення арешту прокурор вказує, що вилучений флеш накопичувач визнаний є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а необхідність накладення арешту виникла для забезпечення збереження речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Разом з цим, з клопотанням про арешт майна прокурор звернувся до суду 13.03.2024 при тому, що вилучення майна вібулося 02.11.2023, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, при чому зазначене клопотання прокурора не містить також і відповідного клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Крім того, прокурор, звертаючись з вимогою про накладення арешту на майно, що було вилучене під час проведення обшуку не зазначає даних про власника тимчасово вилученого майна, що в даному випадку фактично унеможливлює здійснити розгляд клопотання по суті відносно певної особи, права якої можуть бути порушені при такому загальному підході.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення якого застосовуються на території України поряд з національним законодавством, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно повинну слугувати не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна дотримуватись розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Зазначене твердження міститься у Рішенні «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» від 24.10.1986 року.

Отже сукупність вказаних вище обставин свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для арешту намайно, що зазначене у клопотанні прокурора.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, що було вилучене 02.11.2023 за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: