Справа № 129/293/23
Провадження по справі № 1-кп/129/217/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Гайсині кримінальну справу (кримінальне провадження) № 0000168 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль Вінницької області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимиго, - в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

Установив:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 1-го мотопіхотного відділення 2-го мотопіхотного взводу 2-ї мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання після завершення проходження 09.08.2022 військово-лікарської комісії у ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, 10.08.2022 без поважних причин, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та до 09.01.2023 проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, доки 09.01.2023 добровільно не прибув до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) ТУ ДБР у місті Хмельницькому та повідомив про своє бажання у подальшому проходити військову службу, чим припинив вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби).

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_5 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 1-го мотопіхотного відділення 2-го мотопіхотного взводу 2-ї мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення чинного законодавства України після завершення проходження 09.08.2022 військово-лікарської комісії у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, 10.08.2022 без поважних причин, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та до 09.01.2023 проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, доки 09.01.2023 добровільно не прибув до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) ТУ ДБР у місті Хмельницькому та повідомив про своє бажання у подальшому проходити військову службу.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

При цьому суд бере до уваги визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні кримінального правопорушення особи та попередження кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховує його щире каяття, його активне сприяння у розкритті злочину, відсутність судимості.

Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання ОСОБА_5 враховує його особу, який є осудним, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, характеризується посередгьо, є несудимим, приймав безпосередню участь у 2022 році у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Також призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує досудову доповідь Могилів-Подільського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 23.05.2023 р., за якою з огляду на особу ОСОБА_5 , спосіб його життя, історію правопорушень, виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк із застосуванням заходів нагляду, соціально-виховних заходів та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

За таких обставин навіть попри номінальну тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України, з урахуванням засад виваженості та справедливості, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) суд визнає, що виправити ОСОБА_5 і запобігти скоєнню ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, яка передбачена ч.5 ст. 407 КК України в редакції станом на час скоєння кримінального правопорушення 09.01.2023 року, оскільки й кримінальне правопорушення обвинуваченою скоєно до цього терміну (ч.2 ст.5 КК України), зі звільненням від нього на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових кримінальних правопорушень та виконає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,

Ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнити, якщо в період іспитового строку один рік він не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.

Згідно з п. 1) , п. 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя: