ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4522/24
провадження № 1-кп/753/1272/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000611 від 24.01.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівка

Вінницької області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (у розпорядженні), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 01 березня 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000611 від 24.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Угоду досягнуто після направлення обвинувального акта до суду та надано суду під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до формулювання обвинувачення з обвинувального акта та угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він будучи водієм 3 мотопіхотного відділення, 2 мотопіхотного взводу, 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , виконуючи бойові завдання в районі міста Кліщіївка, Донецької області, близько одного року тому (більш точної дати, часу та місці досудовим розслідуванням не встановлено), на полі бою, заволодів 2 гранатами «Ф-1» та «М67», в якості трофею.

У подальшому, 13.02.2023 ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину та зберігаючи при собі 2 гранати, перемістив їх до м. Києва, а саме за адресою проживання: АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати, без передбаченого законом дозволу.

Так, 26.01.2024, у період з 12 години 02 хвилини до 13 годину 31 хвилину, за адресою проживання ОСОБА_5 , саме: АДРЕСА_2 , співробітниками Національної поліції та СБУ був проведений санкціонований обшук, в ході якого вилучено ручну осколкову гранату «Ф-1», яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів, придатна до вибуху та промислово-виготовлену наступальну ручну осколкову гранату «М67», яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів та придатна до вибуху, які ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав та носив, без передбаченого законом дозволу, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор просив затвердити угоду на визначених умовах, зазначив, що угода укладена добровільно, надав матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за викладених в обвинувальному акті та угоді обставин.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Угода укладена 21 березня 2024 року між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 з другої сторони.

За змістом угода містить: висунуте обвинувачення ОСОБА_5 ; обвинувачений ОСОБА_5 у присутності свого захисника повністю погодився з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та кримінально-правовою кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 263 КК України; обов`язки ОСОБА_5 ; погодження покарання із звільненням від його відбування на підставі статей 75, 76 КК України; наслідки укладення й затвердження угоди, а також наслідки невиконання угоди.

ОСОБА_5 вчинив відповідно до вимог ст. 12 КК України тяжкий злочин, тому з огляду на п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України є можливим укладення угоди, потерпілих від вчинення якого немає.

Суд на виконання вимог ст. 474 КПК України шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також узгоджену міру покарання, яка буде до нього застосована у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав та носив бойові припаси, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Покарання сторонами угоди визначено із дотриманням вимог статей 50, 65-67 КК України, та із застосуванням положень ст. 75 КК України, що мотивовано наявністю до того підстав.

Так, із урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме беззаперечне визнання ним своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також особу обвинуваченого, з урахуванням однієї обставини, яка обтяжує покарання, наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження стосовно ОСОБА_5 та з урахуванням тяжкості злочину, сторони узгодили покарання в межах санкції статті із застосуванням положень ст. 75 КК України, що суд визнає домірним вчиненому.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у провадженні судом не досліджувались та про вирішення їх долі перед судом питання не порушувалось.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 100, 368-371, 373, 374, 472, 474-476 КПК України, суд

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 березня 2024 року між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 з другої сторони у кримінальному провадженні, внесеному ЄРДР № 0000611 від 24.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України командиру військової частини за місцем служби здійснювати нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_5 протягом встановленого іспитового строку тривалістю два роки.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю два роки, на підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, здійснені під час досудового розслідування за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів (висновок експерта від 12 лютого 2024 року № СЕ-19/111-24/5819-ВТХ) у розмірі 7 572,80 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у провадженні судом не досліджувались та про вирішення їх долі перед судом питання не порушувалось.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1