УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 391/851/23

провадження № 51-2333 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 28 березня 2024 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора, продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 12:00 16 травня 2024 року.

Продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово на 2 місяці, до 18 травня 2024 року, покладено на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відмовлено в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 процесуальних обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу щодо нього.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 березня 2024 року вказане судове рішення залишено без зміни.

Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій він не погоджується з ухвалою апеляційного суду та порушує питання про її перегляд в касаційному порядку.

Мотиви Суду

Перевіривши скаргу обвинуваченого та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК України ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню. При цьому процесуальним законом не передбачено можливості оскарження вказаного судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, а також те, що ухвала апеляційного суду від 28 березня 2024 року не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, то вона не може бути оскаржена до касаційного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи те, що ухвала Кропивницького апеляційного суду від 28 березня 2024 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції з огляду на положення ч. 2 ст. 392, ч. 2 ст. 424 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу, відмовити у відкритті касаційного провадження.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 28 березня 2024 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3