УХВАЛА

22 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 275/664/22

провадження № 51-1411 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 вересня 2023 року щодо нього,

встановив:

Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2024 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху, у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

На виконання ухвали ОСОБА_4 направив уточнену касаційну скаргу, але не усунув в повній мірі зазначених в ухвалі недоліків.

Так, за приписами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, оскаржуючи судове рішення з підстави передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, засуджений не наводить будь-якого обґрунтування незаконності чи необґрунтованості вироку суду з огляду на положення статті 412 вказаного Кодексу.

Разом з цим, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Однак, касаційна скарга ОСОБА_4 не містить сформульованої вимоги до суду касаційної інстанції відповідно до положень ст. 436 КПК України.

Окрім того, оскаржуючи вирок місцевого суду, засуджений не враховує положення ст. 424 КПК України, відповідно до яких у касаційному порядку можуть бути оскаржені рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та не зазначає чи переглядався вирок суду першої інстанції в апеляційному суді.

Також, в порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне повернути засудженому касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.

Повертаючи касаційну скаргу, Суд роз`яснює, що її повернення не позбавляє ОСОБА_4 права повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, в межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 вересня 2023 року щодо нього повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3