Справа № 541/1481/24
Провадження № 1-кс/541/455/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 20.04.2024 року до ЄРДР за № 0000430 клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме просив накласти арешт на автомобіль марки Мазда-323 д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 25.11.2022 ТСЦ 5341 є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , фактичним власником та користувачем є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_4 , визначивши місцем зберігання територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в АДРЕСА_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користуванням власниками до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Прокурор до початку судового засідання подав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Особа, у користуванні якої знаходиться майно - ОСОБА_5 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 20.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.04.2024 близько 12:30 год. водій автомобіля марки Мазда-323 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись на автодорозі «Миргород-Велика-Багачка-Поділ-Поділ» на 7км+170м. в сторону м. Миргород, не впорався з керуванням, допустив з`їзд із автодороги у кювет та зіткнення із деревом, внаслідок чого пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження та доставлена до КНП Миргородська ЛІЛ.

В рамках проведення огляду місця ДТП 20.04.2024 на місці пригоди було виявлено та вилучено автомобіль марки Мазда-323 д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який поміщено для зберігання на територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в АДРЕСА_2 .

20.04.2024 постановою старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_7 визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню: автомобіль марки Мазда-323 д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 25.11.2022 ТСЦ 5341 власником автомобіля марки Мазда-323 д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , фактичним власником та користувачем є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_4 .

Як зазначено прокурором, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду місця ДТП 20.04.2024 майно, для подальших проведень досліджень та експертиз, збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої

неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки прокурором доведено, що є ознаки вчинення кримінального правопорушення та зазначений автомобіль, який було вилучено 20.04.2024. може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а також несе у собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, відповідає критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України та був визнаний речовими доказом у кримінальному провадженні, з метою збереження речового доказу, вважаю за необхідне клопотання задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000430 - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки Мазда-323 д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 25.11.2022 ТСЦ 5341 є ОСОБА_4 , користувачем якого є ОСОБА_5 , визначивши місцем зберігання територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в АДРЕСА_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користуванням власниками до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1