Справа № 645/3760/24
Провадження № 1-кс/645/966/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000291 від 25.06.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000291 від 25.06.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК У країни, в якому прокурор просила накласти арешт на тимчасове вилучене майно, а саме, прозорий полімерний пакет з речовиною рожевого кольору, яку було вилучено та поміщено до сейф пакету WAR 1188921, під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити місцем зберігання камеру схову речових доказів УЛМТЗ ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що в провадженні СД ВП №2 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000291 від 25.06.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто придбання та зберігання наркотичних засобів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.06.2024 року під час патрулювання території Немишлянського району, працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_1 , був виявлений гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі речовину схожу на наркотичну. (ІТСІПНП № 8335).

25.06.2024 року в період часу з 13:32 по 13:50 годин за адресою: АДРЕСА_1 , старшим дізнавачем СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 , був проведений огляд місця події. В ході огляду місця події за вищевказаною адресою був виявлений громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно надав працівникам поліції прозорий полімерний пакет з речовиною рожевого кольору, який він тримав у своїх руках. Вищевказаний прозорий полімерний пакет з речовиною рожевого кольору, було вилучено та поміщено до сейф пакету WAR 1188921, який опечатано.

25.06.2024 року старшим дізнавачем сектору дізнання була винесена постанова про визнання речовим доказом вилученого в ході огляду місця події від 25.06.2024 року: прозорого полімерного пакету з речовиною рожевого кольору, який було вилучено за поміщено до сейф пакету WAR1188921, який опечатано.

Також прокурор в клопотанні зазначає, що вказані речі (предмети) мають доказове значення за даним кримінальним провадженням, зможуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування. Крім того, на даних предметах могли зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення, вказані речі будуть направлені для проведення відповідних експертиз, що має важливе значення для проведення досудового розслідування.

Таким чином, арешт майна, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явилась про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, надала заяву, якою просила розгляд клопотання провести за її відсутності. Неприбуття особи, яка подала клопотання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя зазначає, що власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що СД ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області розпочато кримінальне провадження №0000291 від 25.06.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постановою дізнавача СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 25.06.2024 зазначене вище тимчасово вилучене майно визнане речовим доказом.

Таким чином, вказане тимчасово вилучене майно, є речовим доказом, у зв`язку з чим підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначяться на інтересах інших осіб.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на зазначене вище тимчасово вилучене майно, яке добровільно видане свідком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000291 від 25.06.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно, а саме прозорий полімерний пакет з речовиною рожевого кольору, яку було вилучено та поміщено до сейф пакету WAR 1188921, під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , у гр. ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який визнаний речовим доказом.

Визначити місцем зберігання майна, на яке накладено арешт, камеру схову речових доказів УЛМТЗ ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1