Справа № 487/4875/24
Провадження № 1-кс/487/3335/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 від 03.06.2024 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна

встановив:

03.06.2024 прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000214 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000214, в ході проведення огляду місця події 03.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон чорного кольору без маркувальних позначень та мобільний телефон з маркуванням «Redmi» на задній панелі, які поміщено до сейф-пакету №PSP1100843. Визнати місцем зберігання вищевказаного майна камеру зберігання речових доказів Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Біла, 44, з метою уникнення приховування, пошкодження, псування чи знищення вказаних речей.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на нього необхідно накласти арешт.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СД Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000214 від 03.06.2024, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 03.06.2024 близько о 01:10 співробітниками УПП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна, буд. 11, було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого в ході поверхневої перевірки виявлено зіп-пакет з кристалічною речовиною зеленого кольору, ззовні схожою на наркотичну, металевий предмет, пластмасовий видовжений предмет та пластмасову прозору колбу з нашаруваннями невідомої речовини.

Відповідно до рапорту інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 1 УПП в Миколаївській області, 03.06.2024 близько 01:10 год. автопатрулем «Корвет-105» під час відпрацювання виклику «Надходження сигналу тривоги ЕЗК» за адресою: АДРЕСА_1 , на 6 поверсі біля квартири 108 було виявлено двоє громадян, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході спілкування було встановлено, що гр. ОСОБА_5 не може потрапити до квартири, оскільки зламався ключ від вхідних дверей, а гр. ОСОБА_4 під час спілкування поводив себе підозріло та на запитання чи є в нього при собі речі, обіг яких заборонено, став помітно знервованим, після чого до гр. ОСОБА_4 згідно ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію України» було застосовано поверхневу перевірку, в ході якої гр. ОСОБА_4 самостійно показав особисті речі, серед яких знаходився зіп-пакет із невідомою речовиною зеленого кольору.

На місце було викликано СОГ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області для подальших слідчих дій.

03.06.2024 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: мобільний телефон чорного кольору без маркувальних позначень та мобільний телефон з маркуванням «Redmi» на задній панелі, які поміщено до сейф-пакету №PSP1100843; зіп-пакет з кристалічною речовиною зеленого кольору невідомого походження, який поміщено до сейф-пакету №PSP1100844; металевий предмет з нашаруванням невідомої речовини, пластмасовий видовжений предмет зеленого кольору та пластмасова прозора колба з нашаруванням невідомої речовини, які поміщено до сейф-пакету №WAR1119570.

У зв`язку з чим у прокурора виникла необхідність в арешті вилученого майна, яке є речовим доказам та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що вилучені у ОСОБА_4 в ході огляду місця події мобільні телефони зберігли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Із урахування викладеного слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене вилучене ОСОБА_4 в ході проведення огляду місця події 03.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон чорного кольору без маркувальних позначень та мобільний телефон з маркуванням «Redmi» на задній панелі.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1