Справа № 202/6324/24
Провадження № 1-кс/202/4193/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000749 від 11.04.2024 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.15, п.1, п.11, п.12 ст.115 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який народився у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, не одруженому, раніше не судимому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та місце, але не пізніше 16:05 годин 04.04.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримали від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в підпорядкуванні якого вони перебували, вказівку як замовлення умисного вбивства ОСОБА_9 , згідно розробленого ОСОБА_8 плану, із застосуванням невстановленої в ході досудового розслідування вогнепальної автоматичної зброї, з обов`язковою умовою попереднього приниження ОСОБА_9 шляхом вчинення щодо нього дій неприроднього сексуального характеру.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 отримали від ОСОБА_8 інструкції щодо умисного вбивства ОСОБА_9 , та відповідно до розподілення ролей, згідно узгодженого злочинного плану, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , повинні були зупинити автомобіль марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_9 , а далі шляхом застосування невстановленої вогнепальної автоматичної зброї вчинити обумовлені дії щодо приниження останнього, після чого позбавити його життя.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , на виконання замовного злочину, достовірно розуміючи протиправний характер вказаних дій, дали свою згоду ОСОБА_8 та таким чином вступили з ним у злочинну змову.

З метою реалізації вказаного злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , дотримуючись інструкцій ОСОБА_8 , діючи за вказівкою останнього, розпочали підготовку до його вчинення, а саме: підготували знаряддя вчинення злочину невстановлену в ході досудового розслідування автоматичну вогнепальну зброю, яку помістили в автомобіль марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_7 та, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є користувачем і пересувається на автомобілі марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснили заходи щодо встановлення його місцезнаходження.

Так, приблизно о 16:05 годині, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, на виконання попередньо розробленого ОСОБА_8 злочинного плану, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, маючи прямий умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, при цьому передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті останнього, рухаючись по вулиці Івана Добровольського м. Кривого Рогу на автомобілі марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_2 , почали переслідування автомобіля марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому за кермом на той момент перебував ОСОБА_9 , а на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відразу після виявлення транспортного засобу «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , про факт його виявлення доповіли ОСОБА_8 в телефонному режимі і отримали від останнього вказівку на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , невстановленій особі на ім`я ОСОБА_11 (у випадку його появи) та усім іншим особам в автомобілі, крім дітей, шляхом застосування невстановленої автоматичної вогнепальної зброї (з умовою щодо позбавлення життя ОСОБА_9 лише після попереднього приниження останнього шляхом вчинення щодо нього дій неприроднього сексуального характеру з обов`язковою відеофіксацією вказаних дій).

В ході зазначеної розмови з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , на виконання замовлення останнього, доповіли про готовність його виконання в будь-який час, навіть, якщо не вдасться цього разу.

Так, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , на виконання вказівки ОСОБА_8 , діючи умисно, узгоджено між собою, продовжуючи реалізовувати вищевказаний злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою вбивства ОСОБА_9 та інших осіб, які перебували в автомобілі марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись позаду вказаного автомобіля, скоротивши відстань, здійснили його обгін та зупинились на ділянці дороги неподалік від домоволодіння АДРЕСА_3 .

Далі, ОСОБА_7 , вийшовши з транспортного засобу марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_2 , з боку водійського сидіння та здійснив не менше 3 пострілів з невстановленої в ході досудового розслідування автоматичної вогнепальної зброї в праву частину автомобіля марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , де в якості пасажира перебував ОСОБА_10 .

В цей же час, ОСОБА_9 , почувши постріли, продовжив рух на автомобілі «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , по АДРЕСА_3 , у зв`язку з проведенням ремонтних робіт на вказаній ділянці дороги зменшив швидкість, чим скористалися ОСОБА_4 з ОСОБА_7 та наблизившись, зупинили автомобіль «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_2 , і здійснили не менше п`яти пострілів в сторону автомобіля, де перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Далі, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_8 , бажаючи довести свої злочинні дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , невстановленій особі на ім`я ОСОБА_11 (у випадку його появи) та усім іншим особам в автомобілі, крім дітей, продовжуючи переслідування автомобіля марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснили ще декілька пострілів з невстановленої автоматичної зброї в напрямку зазначеного автомобіля.

Після чого, наближаючись до перехрестя вул. Прорізної-вул. Алмазної та вул. Ньютона-вул. Окружної в м. Кривий Ріг, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , побоюючись їх викриття, з метою уникнення кримінальної відповідальності, не вчинивши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, зникли з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) у невідомому напрямку.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.1, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України за ознаками: незакінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

15.06.2024 слідчим відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області о 16 годині 08 хвилин в порядку ст. 208 та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України було затримано ОСОБА_4

15.06.2024 слідчим відділу РОТЗ СУ ГУ НП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.1, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні злочину підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків неналежної процесуальної поведінки, є необхідність в обранні підозрюваному безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що і просив суд.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він не погоджується з обґрунтованістю підозри щодо нього і вважає, що не вчиняв ніяких злочинних дій. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію підозрюваного, пояснив, що прокурором не доведена а ні обґрунтованість підозри, а ні наявність ризиків. Зазначив, що наявна у матеріалах клопотання експертиза була проведена на підставі відео запису у якому було змінено звуковий ряд, а відтак висновок експерта є неналежним доказом. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши доводи, якими обґрунтовується клопотання та які надані стороною захисту, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000749 від 11.04.2024.

15.06.2024 у даному кримінальному провадженні повідомлено про ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2, ст.27, ч.3 ст.15, п.1, п.11, п.12 ч. 2 ст.115 КК України, за обставин викладених вище.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

У судовому засіданні прокурором доведене, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2, ст.27, ч.3 ст.15, п.1, п.11, п.12 ч. 2 ст.115 України, що підтверджується матеріалами клопотання, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2024, згідно якої ОСОБА_13 повідомила про скоєння кримінального правопорушення, яке мало місце 04.04.2024; протоколом огляду від 12.04.2024 транспортного засобу «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено пошкодження на задньому правому диску транспортного засобу у вигляді вм`ятин; протоколами огляду від 12.04.2024 транспортного засобу марки «BMW 740d», д.н.з. НОМЕР_3 , в ході якого виявлено пошкодження у вигляді отвору на задній кришці багажника та вм`ятини в багажному відсіку та металевий предмет, схожий на фрагменту кулі у ребрі жорсткості багажного відсіку; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_13 від 18.04.2024, яка вказала про факти погроз її родині та повідомила про обставини при яких було здійснено постіли по транспортному засобу її чоловіка ОСОБА_9 ; протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 22.05.2024 , який вказав на обставини вчинення відносно останнього злочину щодо події; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 22.05.2024 , який вказав на обставини, які мали місце 04.04.2024; висновком експерта № 147 від 05.06.2024 судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи; протоколом огляду речей-оптичного носія інформації від 19.05.2024, в ході якого оглянуто відеозапис, надісланий ОСОБА_13 з подіями, які мали місця 04.04.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_14 ; повідомлення про підозру ОСОБА_8 ; повідомленням про підозру ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Отже, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкримінований йому злочин.

При цьому слідчий суддя зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що необхідні для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення.

Як вбачається з пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту достатніх підстав (доказів). У цьому контексті необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу, що на цьому етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення в діях підозрюваного ознак кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні матеріали у сукупності свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру, та підозрюваний причетний до цієї події кримінального правопорушення, а відтак відхиляє доводи захисника про те, що доданий до клопотання висновок експерта є неналежним доказом, оскільки оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи та остаточної кваліфікації, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити обсяг здійснених органом досудового розслідування процесуальних дій, отриманих за їх результатом доказів, які можуть свідчити про вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, щоб виправдати подальше досудове розслідування.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Також слідчий суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у даному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, передбачений ч.2 ст.115 КК України, є злочином, за який передбачено покарання у вигляді тривалого позбавлення волі). Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу слідства та суду, зокрема, про відсутність перешкод для нього покинути територію Дніпропетровської області свідчить те, що він міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання не має, нерухомого майна у не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, що дає йому змогу переховуватися у бідь-якому регіоні України.

Крім того, у судовому засіданні прокурором доведене, що обґрунтовано існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки він офіційно не працює, а отже немає сталого доходу, що дає підстави виявити ті характерні ознаки, які підкріплюють твердження про небезпеку вчинення підозрюваним спроб вчинити інший злочин аналогічної спрямованості.

Щодо ризику впливу на інших учасників кримінального провадження (потерпілого, свідків) слідчий суддя зазначає, що існує ризик впливу ОСОБА_4 на потерпілого, оскільки йому відомі його анкетні дані, а тому він без будь-яких перешкод, шляхом погроз, підкупу або умовлять, зможе змусити його давати необхідні йому показання, які будуть заважати встановленню об`єктивної істини у справі.

Існування відповідного ризику обумовлено і тим, що показання потерпілого щодо обставин вчинення злочину мають значення для кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на потерпілого у кримінальному провадженні з метою схилити його не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Інших ризиків слідчим суддею не встановлено.

Також слідчим суддею оцінено в сукупності такі обставини: у разі визнання вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину, йому загрожує відбування покарання у вигляді позбавлення волі; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, тощо.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першою статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурором доведене, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_4 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, оскільки перебуваючи під домашнім арештом або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_4 без будь-яких перешкод зможе переховуватися від слідства та суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Розглядаючи питання щодо обрання ОСОБА_15 альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя виходить із того, що частина 3 ст.176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі, але враховує, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На даній стадії кримінального провадження, з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_4 злочину, слідчий суддя вважає необхідним скористатися своїм правом не визначати розмір застави підозрюваному, оскільки перебування ОСОБА_4 під дією застави об`єктивно не зможе запобігти встановленому слідчим суддею ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193,194 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 15 червня 2024 року до 13 серпня 2024 року.

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала втрачає силу 14.08.2024 року о 00 год. 00 хв., якщо строк тримання під вартою не буде продовжено.

Продовження цього строку можливе у порядку передбаченому ст.199 КПК України

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до установи виконання покарань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчий суддя склав 18.06.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1