Справа № 308/7341/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000152 від 23.01.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачеве, Закарпатської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу положень ст.89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

Як встановлено з матеріалів клопотання, слідчими слідчого управління Головного управління поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 23.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 23.01.2024 приблизно о 03:55 годині, знаходячись біля житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті пошкодження майна шляхом вибуху, витягнув з карману бойову гранату та витягнувши чеку, кинув вказану бойову гранату на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , в результаті чого відбувся вибух, яким було пошкоджено чуже майно, а саме фасад будинку, забору, бруківку, лакофарбове покриття задніх частин кузовів автомобілів «Мерседес Бенс Gls» д.н.з. НОМЕР_1 та д.н.з НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в результаті чого останнім спричинив матеріальної шкоди.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно п. 1 Додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII, не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - Зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Згідно вимог п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 (надалі Положення), дозвільна система це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Натомість, ОСОБА_4 , усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів, в порушення вищевказаних норм законів діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, час та місці, придбав, без передбаченого законом дозволу 1 (один) корпус гранати РГД-5 із маркуванням на корпусі 159-77Т та запалом, що містить маркування УЗРГМ 108 -77 583, що в сукупності є бойовим припасом, яку в подальшому умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, носив при собі в матерчатій сумці чорного кольору яку було виявлено та вилучено працівниками поліції 28.01.2024 близько 00:38 год. в ході проведення огляду місця події.

28.01.2024 о 01:23 год. гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

28.01.2024 о 18:15 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

31.01.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 27.03.2024.

26.03.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 28.04.2024.

Клопотання мотивоване тим, що ризики, якими керувався слідчий суддя при обранні запобіжного заходу як тримання під вартою з правом внесення застави, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, не зменшились та не припинили існувати, відтак наявні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою з правом внесення застави.

У судовому засіданні прокурор відомості, викладені в клопотанні підтримав, просив таке задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки ризики, зазначені в клопотанні слідчого, не існують, такі є надуманими та не підтвердженими.

Підозрюваний вину у вчиненому визнає, має зареєстроване місце проживання, має на утриманні сім`ю, міцні соціальні зв`язки. Вказала, що перебування підозрюваного під вартою перешкоджає належно утримувати сім`ю.

Також зазначила, що відсутні достатні підстави для продовження такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави до мінімального.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 23.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

28.01.2024 о 18:15 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

31.01.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 27.03.2024.

26.03.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 28.04.2024.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.04.2024 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000152 від 23.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України до шести місяців до 28.07.2024 включно.

Згідно з положеннями ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного, слідчий суддя має врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 197 КПК України встановлено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не відпали і не зменшилися з часу обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу. Докази, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення поданого клопотання.

Слідчий суддя зазначає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на встановлені ризики, враховуючи при цьому особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим своїх обов`язків, передбачених КПК України, слід встановити в розмірі ста тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,що становить 393 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 183, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 22 червня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі в розмірі ста тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,що становить 393 640,00 грн. (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків - два місяці.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25 квітня 2024 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1