Справа № 686/7853/24
Провадження № 1-кс/686/2586/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000920,

встановив:

20.03.2024 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , за допомогою поштового зв`язку, звернувся до слідчого судді із клопотанням, про накладення арешту на майно, яке 15.03.2024 р., під час проведення, в період часу з 19 год. 16 хв. по 19 год. 30 хв., огляду місця події, було тимчасово вилучено у ОСОБА_3 , а саме: на мотоблок моделі «Forte» моделі «SH 81E»; а також на 3 електромотори та 2 електромотори із редуктором, які, як зазначає у клопотанні слідчий були викрадені та добровільно видані ОСОБА_3 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні слідчий не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє обґрунтування, яке значення має майно (мотоблок), на яке просить накласти арешт слідчий, як речовий доказ та які обставини, за допомогою цього доказу, можливо довести у кримінальному провадженні №0000920, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речі вимогам ст.98 КПК України. Зокрема, у клопотанні слідчого відсутня належна аргументація, яке значення вказане, тимчасово вилучене, майно має як речовий доказ для встановлення обставин, з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Також, у клопотанні слідчий не зазначає, на чиє майно він просить накласти арешт, хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Зокрема, у клопотанні слідчого не йдеться, хто саме є власником вилучених у ОСОБА_3 : мотоблоку, а також електромоторів, які останнім, за версією слідчого, були викрадені.

Крім того, слідчий у клопотанні вказує про необхідність проведення з вилученим майном експертних досліджень, однак, із матеріалів поданого слідчим клопотання не вбачається та обставина, що вилучений в ході проведення вказаного огляду транспортний засіб має бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (не долучено постанов про призначення експертиз). Зокрема, до клопотання слідчим долучено лише копії: постанови про визнання речовим доказом (на 2 арк.); рапорту (на 2 арк.); протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (на 2 арк.); відношення (на 1 арк.); протоколу допиту та заяви потерпілої ОСОБА_4 (на 3 арк.); трьох протоколів огляду місця події (на 5 арк.); протоколи допитів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (на 4 арк.); пояснень та заяви ОСОБА_3 , та, всупереч вимог ч.6 ст.132 КПК України, лише ксерокопію витягу з ЄРДР (на 1 арк.), інших документів, якими б слідчий міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було. Відсутні у матеріалах поданого слідчим клопотання будь-які підтверджуючі відомості, які б свідчили, що вилучений мотоблок певною особою використовувався саме при виконанні об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто, на підтвердження факту використання вказаного транспортного засобу саме як знаряддя злочину, а не як засобу, який використовувався для повернення майна потерпілого. Не конкретизує у клопотанні слідчий й саме майно, на яке він просить накласти арешт, зокрема, не вказує індивідуальних ознак вилучених електромоторів.

Не наведено у клопотанні слідчого й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначено, яка є необхідність у застосуванні заборон відчуження, користування та розпорядження майном, на яке просить накласти арешт слідчий.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого слідчим клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт слідчий, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Також, слідчий суддя звертає увагу й на ту обставину, що у випадку, якщо тимчасово вилучене майно, про яке йдеться у клопотанні слідчого, належить третім особам, то суб`єктом звернення із таким клопотанням про арешт майна мав би бути прокурор. Однак, долучена до матеріалів клопотання копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.03.2024 р. не свідчить, що у кримінальному провадженні № 0000920 будь-якій особі було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Окрім того, клопотання про арешт майна повинно бути підписано особами, якими воно подано та погоджено, із зазначенням дати підписання (загальні вимоги до оформлення документів).

Однак, клопотання, яке подане слідчим і неналежним чином погоджене від імені прокурора Віньковецького відділу Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , останньою було не підписане, що свідчить про не підтвердження волевиявлення вказаної посадової особи. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що наявність сканкопії підпису прокурора на клопотанні про арешт майна не може вважатись належним чином засвідченням документу та не підтверджує факт підписання цього клопотання саме вказаним прокурором.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000920, - повернути прокурору Віньковецького відділу Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя