Справа № 302/707/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2024смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Колочава Міжгірського району Закарпатської області, який неповну загальну середню освіту (9 класів), не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.05.2024 року, біля 18-30 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 , затіяв сварку із своєю сусідкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 та в ході якої, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс два удари долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_5 . Через це остання почала втікати, під час чого ОСОБА_4 , не припиняючи своїх протиправних дій, взяв у руки камінь, кинув ним у сторону ОСОБА_5 та влучив у область лівої сідниці, та повторно кинув ще один камінь, яким влучив в область лівої ноги.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 , згідно з висновком судового-медичного експерта № 46-м від 20.05.2024 року спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на шкірних покривах верхньої третини лівого стегна та синця на шкірних покривах лівої сідничної ділянки. Згідно консультації спеціалістів, заповненої на її ім`я, у ОСОБА_5 виявлено забій вушної раковини. Згідно медичної карти стаціонарного хворого, яка заповнена на її ім`я, у ОСОБА_5 виставлено діагноз: ЗЧМТ та струс головного мозку. Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку потягли за собою розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня і по цій ознаці кваліфікуються як легкі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пп. 2.3.3. Тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на шкірних покривах верхньої третини лівого стегна, синця на шкірних покривах лівої сідничної ділянки, забою лівої вушної раковини розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються як легкі, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пп.2.3.5. Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, та могли виникнути при вищевказаних обставинах. По давності вкладаються в час події, яка мала місце 09.05.2024 року. Малоймовірно, що дані тілесні ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного зросту, а є наслідками локального удару.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті не заперечує, кваліфікацію інкримінованого кримінального проступку не оспорює та пояснив суду, що 09.05.2024 року, після обіду він вживав спиртні напої, випив пляшку горілки ємністю 0,5 літра. Ввечері, коли перебував на своєму подвір`ї, близько о 18-30 год. побачив сусідку ОСОБА_7 , яка йшла по вулиці та з якою він перебував у неприязних стосунках. Та, згадавши попередні її образи на адресу його батьків, він почав на ОСОБА_8 висловлювати нецензурну лайку, потім підійшов до неї та двічі вдарив долонею по її обличчю. ОСОБА_8 почала від нього тікати до сусіднього домоволодіння та він взяв камінь та кинув у її бік, чи влучив у потерпілу, не пам`ятає, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. До нього підбігла його сестра ОСОБА_9 , яка припинила його подальші дії. В подальшому він не цікавився станом здоровя потерпілої, вибачення у неї не просив, оскільки з нею після тих подій більше не зустрічався. За нього вибачення ходила просити його сестра. У вчиненому розкаюється, про скоєне шкодує, свою вину усвідомлює та визнає у повному обсязі. Запевнив суд, що належні та відповідні висновки для себе зробив. Просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що ввечері 09.05.2024 року вона йшла до тітки накосити траву, везла із собою тачку. Коли проходила біля будинку АДРЕСА_2 , побачила сусіда ОСОБА_10 , який був у стані сильного алкогольного спяніння. Він підбіг до неї, почав ображати, наніс два удари долонею правої руки у її ліву сторону обличчя. Вона дуже злякалася ОСОБА_11 , оскільки той у стані сп`яніння, дуже агресивний, та почала він нього бігти до сусіднього двору, та відразу відчула удари камінням по лівій нозі. Від ударів вона не падала на землю, свідомість не втрачала. Бачила, як підбігла до ОСОБА_12 його сестра, почала його відштовхувати, кричала, щоб не чіпав.Після цих подій обвинувачений ОСОБА_12 до неї не звертався, вибачення не просив, вважає, що щирого каяття у його висловлюваннях немає. Цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної, моральної шкоди не подавала, просить, щоб ОСОБА_11 до неї більше не наближався. На сьогоднішній день стан її здоров`я задовільний, лікування у Міжгірській лікарні проходила амбулаторно, оскільки на своєму утриманні має неповнолітніх дітей. Покарання обвинуваченому ОСОБА_4 просить призначити на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілої, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .. При цьому, судом з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Суд також враховуються вимоги ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. У відповідності до ст.65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, в ході судового розгляду кримінального провадження активно сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженню, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання. Однак, з поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 в ході судового розгляду даного кримінального провадження та під час вибачення перед потерпілою, дійсного, відвертого та щирого каяття зі сторони ОСОБА_13 не вбачається.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (Постанови ККС ВС від 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к; від 09.10.2018 року у справі №756/4830/17-к, від 19 липня 2018 року у справі № 134/890/17).

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить вчинення кримінального проступку особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, на теперішній час ОСОБА_4 ніде офіційно не працевлаштований, регулярного доходу та постійного джерела прибутку немає, стійкі соціальні зв`язки у ОСОБА_13 відсутні: він не одружений, неповнолітні та непрацездатні особи на його утриманні не знаходяться, ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває. Крім того, ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та чітко визначене місце проживання, за яким характеризується позитивно: за період проживання в с.Колочава зарекомендував себе як старанний і дисциплінований громадянин, займає громадську позицію, з повагою ставиться до старших, з відповідальністю ставиться до виконання доручень, відзначається працьовитістю, особливістю його характеру і поведінки є висока урівноваженість, чуйність до чужого горя, у громадських місцях веде себе скромно, тактовно, у спілкуванні завжди правдивий, відвертий, у поведінці поміркований і витриманий, йому притаманні риси відповідальності, чесності, скромності, працелюбний, завжди готовий прийти на допомогу, що вбачається безпосередньо з характеристики Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області, яка є в матеріалах справи.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості та інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час працює і має дохід, який би давав можливість сплатити штраф у розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.125 КК України, а тому суд вважає призначення покарання у виді штрафу недоцільним. З цих же підстав недоцільним є призначення покарання у виді виправних робіт.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, у наближених до максимальних меж санкції ч.2 ст.125 КК України, враховуючи відсутність щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_13 , також приймаючи позицію потерпілої, яка просить призначити покарання на розсуд суду.

На думку суду, застосування до ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт є найбільш доречним та спричиняє негативні наслідки особистого характеру саме для обвинуваченого. Крім того, таке покарання є тим стримуючим фактором, який буде достатнім для виховання обвинуваченого ОСОБА_4 та дасть йому можливість замислитися щодо своєї поведінки та наслідків вчинених ним діянь.

З урахуванням тяжкості та обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його віку, сімейного та матеріального стану, та позиції обвинуваченого, який запевнив суд, що належні висновки для себе зробив та подібного більше не повториться, вину визнав повністю, в ході судового розгляду активно сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженню, також враховуючи характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи та який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, приймаючи до уваги позицію потерпілої у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , яка матеріальних та/або моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 на теперішній час немає, цивільний позов потерпілою у даному кримінальному провадженні не заявлено, а також враховуючи відсутність у обвинуваченого регулярного доходу та постійного джерела прибутку, суд приходить до висновку про необхідність та достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на строк, наближений до максимальної межі, визначеної санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Підстав для застосування положень статтей 69,75,76 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати, речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільні позови потерпілою ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-371,373-376,395,532 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 220 (двісті двадцять) годин громадських робіт.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: ОСОБА_14