ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1905/24 Справа № 180/3045/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000087, 0000166, 0000011 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаїв, громадянин України, із середньою освітою, одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

29 листопада 2007 року Ленінським районним судом м.Миколаїв за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком;

04 листопада 2008 року Заводським районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. На підставі ухвали Миколаївського окружного суду від 15 січня 2009 року вирок від 04 листопада 2008 року уточнений, вважати засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

01 листопада 2013 року Центральним районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

20 січня 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років;

02 жовтня 2014 року Корабельним районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 3 місці. 10 травня 2019 року звільнений по відбуттю строку покарання;

04 грудня 2020 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч 3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року, і призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання з 20 грудня 2021 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишено до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, 10 липня 2021 року близько 03:00 години ОСОБА_8 перебував біля будинку АДРЕСА_3 разом зі своєю знайомою ОСОБА_9 , у якої в руках знаходилась належна їй сумка, де містився мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Carbom Grey 4Gb RAM 64GB ROM» та мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 8A Sunset Red 2Gb RAM 32GB ROM», що належать ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на таємне викрадення вказаних двох мобільних телефонів з сумки ОСОБА_9 . На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, 10 липня 2021 року близько 03:00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , отримавши від ОСОБА_9 сумку, яку вона попросила тимчасово потримати, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, дістав з вказаної сумки мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Carbom Grey 4Gb RAM 64GB ROM», вартістю 4999,00 грн., мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 8A Sunset Red 2Gb RAM 32GB ROM», вартістю 3399,00 грн., та сховав їх до кишені своєї куртки, після чого, утримуючи при собі, залишив місце вчинення злочину, і в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 8398,00 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Також, 08 вересня 2021 року приблизно о 01:00 годині ОСОБА_8 проходив повз будинок АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_11 , і помітив в будинку відчинену кватирку. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на проникнення до вказаного будинку з метою таємного викрадення звідти будь-якого майна. На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 08 веренся 2021 року приблизно о 01:00 годині увійшов через хвіртку на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , підійшов до будинку і переліз через незачинену кватирку всередину будинку. Усвідомлюючи, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_8 , діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав телевізор марки «LG» моделі «42LD420N-ZA», вартістю 4149,00 грн., що належить ОСОБА_11 , після чого, утримуючи при собі, залишив місце вчинення злочину, і розпорядився в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Також, в період вересня 2021 року ОСОБА_8 з дозволу власника будинку ОСОБА_12 проживав за адресою: АДРЕСА_5 , де зберігала власні речі ОСОБА_13 11 вересня 2021 року у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного будинку, а саме: газової плити «Львів-29», 1967 року випуску. На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 11 вересня 2021 року в обідню годину (точного часу не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , де він проживав з дозволу власниці будинку ОСОБА_12 , взяв до рук газову плиту «Львів-29», 1967 року випуску, вартістю 320,00 грн., та виніс з будинку, після чого залишив місце вчинення злочину, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 320,00 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Також, 21 вересня 2021 року приблизно о 20:00 годині ОСОБА_8 перебував біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_4 , де помітив потерпілого ОСОБА_14 , і у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_14 шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 21 вересня 2021 року приблизно о 20:00 годині, перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під приводом потреби зателефонувати з мобільного телефону, попросив у ОСОБА_14 належний останньому мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A125FZKUSEK». ОСОБА_14 , довіряючи ОСОБА_8 , не усвідомлюючи його злочинні наміри, сприйнявши як особу, яка потребує допомоги, передав останньому мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A125FZKUSEK», вартістю 4149,00 грн. Отримавши від потерпілого ОСОБА_14 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A125FZKUSEK», ОСОБА_15 відійшов від місця, де перебував потерпілий, залишивши місце вчинення злочину з мобільним телефоном потерпілого, яким незаконно заволодів, спричинивши ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 4149,00 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Також, 20 жовтня 2021 року близько 20:00 голини ОСОБА_8 перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 , де розпивав спиртні напої з потерпілим ОСОБА_16 . В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите викрадення будь-якого майна потерпілого. Реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, 20 жовтня 2021 року близько 20:00 години ОСОБА_8 разом з потерпілим ОСОБА_16 відійшли від будинку АДРЕСА_3 в бік занедбаної будівлі колишнього дитячого садочку. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме, вдаривши ліктем правої руки у голову потерпілого, подолавши таким чином опір останнього, з кишені штанів ОСОБА_16 дістав належний останньому мобільний телефон марки «Honor» моделі «8Х», вартістю 3319,00 грн., та банківську платіжну картку, відкриту в АТ АБ «Південний» на ім`я ОСОБА_16 . Далі ОСОБА_8 , обшукавши потерпілого, зняв з його руки обручку із золота, проби 585, вагою 2 грами, вартістю 2592,00 грн., та з шиї ланцюжок срібний, вагою 28 грамів, вартістю 3499,20 грн., зі срібним хрестиком, вагою 4 грами, вартістю 648,00 грн. Після чого, утримуючи вказане майно при собі, залишив місце вчинення злочину і розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 10058,20 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Також, 20 жовтня 2021 року близько 20:00 год. ОСОБА_8 перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 , де розпивав спиртні напої з потерпілим ОСОБА_16 . В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите викрадення будь-якого майна потерпілого. Реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, 20 жовтня 2021 року близько 20:00 години ОСОБА_8 разом з потерпілим ОСОБА_16 відійшли від будинку АДРЕСА_3 в бік занедбаної будівлі колишнього дитячого садочку. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме, вдаривши ліктем правої руки у голову потерпілого, подолавши таким чином опір останнього, з кишені штанів ОСОБА_16 дістав належний останньому мобільний телефон марки «Honor» моделі «8Х» та банківську платіжну картку з номером НОМЕР_1 , яка забезпечує доступ до рахунку № НОМЕР_2 в АТ АБ «Південний», відкритого на ім`я ОСОБА_16 . Далі ОСОБА_8 , обшукавши потерпілого, зняв з його руки обручку із золота, проби 585, вагою 2 грами, з шиї ланцюжок срібний, вагою 28 грамів, зі срібним хрестиком, вагою 4 грами. Після чого, утримуючи при собі викрадене майно та офіційний документ, яким є банківська платіжна картка з номером НОМЕР_1 , що забезпечувала доступ до рахунку № НОМЕР_2 в АТ АБ «Південний», відкритого на ім`я ОСОБА_16 , залишив місце вчинення злочину, і в подальшому зберігав при собі офіційний документ з корисливих мотивів.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 20 жовтня 2021 року близько 20 години 20 хвилин ОСОБА_8 знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де вирішив реалізувати корисливий мотив привласнення офіційних документів потерпілого та вчинити таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ АБ «Південний» на ім`я ОСОБА_16 , шляхом розрахунку за придбані товари за допомогою банківської платіжної картки, якою ОСОБА_8 незаконно заволодів за обставин вчинення грабежу відносно ОСОБА_16 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 20 жовтня 2021 року в період часу з 21 години 05 хвилин по 21 годину 51 хвилину, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що сторонні особи не усвідомлюють злочинний характер його дій, підійшов до торгівельного кіоску, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_4 , де придбав тютюнові вироби на загальну суму 1223,00 грн., за які розрахувався за допомогою раніше викраденої банківської платіжної картки з номером НОМЕР_1 , що забезпечувала доступ до рахунку в АТ АБ «Південний» № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_16 , шляхом здійснення чотирьох операцій через платіжний термінал на суми 315,00 грн., 300,00 грн., 453,00 грн., 155,00 грн., спричинивши такими діями потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1223,00 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Також, в період з 26 жовтня 2021 року по 10 листопада 2021 року ОСОБА_8 на підставі усного договору з ОСОБА_17 винаймав житло за адресою: АДРЕСА_6 , в якому знаходились меблі та побутова техніка, зокрема належний ОСОБА_17 конвектор марки «Rotex» моделі «RCХ200-Н», що зберігався у кладовій, двері якої були зачинені на замок. Перебуваючи за тимчасовим місцем мешкання за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з кладової квартири АДРЕСА_7 , де він тимчасово мешкав на підставі усної домовленності з ОСОБА_17 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, 04 листопада 2021 року протягом дня, більш точного часу не встановлено, за допомогою інструментів, заздалегідь приготовлених для вчинення злочину, пошкодив замок, на який зачинялись дверці кладової, яка є сховищем. Отримавши таким чином доступ до вмісту вказаного сховища, ОСОБА_8 дістав конвектор марки «Rotex» моделі «RCХ200-Н», вартістю 679,20 грн., після чого переніс його з вищевказаної квартири з тетою його продажу та отримання грошових коштів, заклавши у заставу до ломбарду, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

12 листопада 2021 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_8 перебував біля будинку АДРЕСА_3 , де помітив потерпілого ОСОБА_18 , і у нього виник умисел на відкрите викрадення будь-якого майна потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, 12 листопада 2021 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_8 пішов слідом за потерпілим ОСОБА_18 , який проходив неподалік біля будинку АДРЕСА_3 . Далі ОСОБА_8 підійшов до потерпілого зі спини та, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: нанісши рукою один удар в область голови ОСОБА_18 , від чого потерпілий не втримавшись, втратив рівновагу та впав на землю, подолав таким чином опір останнього, після чого з кишені джинсів ОСОБА_18 дістав належний останньому мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S7 16Gb», вартістю 3125,00 грн., грошові кошти в сумі 170,00 грн. та гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, з банківською карткою, відкритою в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_18 . Після чого, утримуючи при собі викрадені речі, з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 3295,00 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Також, 12 листопада 2021 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_8 перебував біля будинку АДРЕСА_3 , де помітив потерпілого ОСОБА_18 , і у нього виник умисел на відкрите викрадення будь-якого майна потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, 12 листопада 2021 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_8 пішов слідом за потерпілим ОСОБА_18 , який проходив неподалік біля будинку АДРЕСА_3 . Далі ОСОБА_8 підійшов до потерпілого зі спини та, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: нанісши рукою один удар в область голови ОСОБА_18 , від чого потерпілий не втримавшись, втратив рівновагу та впав на землю, подолав таким чином опір останнього, після чого з кишені джинсів ОСОБА_18 дістав належний останньому мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S7 16Gb», вартістю 3125,00 грн., грошові кошти в сумі 170,00 грн. та гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, з банківською карткою, відкритою в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_18 . Після чого з місця вчинення злочину зник, зберігаючи при собі з корисливих мотивів банківську платіжну картку з номером НОМЕР_3 , яка забезпечувала доступ до рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , відкритого на ім`я ОСОБА_18 .

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Далі, 15 листопада 2021 року близько 14:00 години ОСОБА_8 проходив повз будинок АДРЕСА_8 , де помітив потерпілого ОСОБА_19 , 1935 року народження, який в цей час заходив до під`їзду вказаного будинку, і у нього виник умисел на відкрите викрадення будь-якого майна потерпілого.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, 15 листопада 2021 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_8 пішов слідом за потерпілим ОСОБА_19 , який увійшов до під`їзду будинку АДРЕСА_8 , підійшов до потерпілого зі спини та, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, застосувавши насильством, яке не є небезпечинм для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: нанісши рукою один удар в область голови ОСОБА_19 , від чого потерпілий розвернувся та, не втримавшись, втратив рівновагу та впав на землю, подолав таким чином опір останнього. Після чого ОСОБА_8 з кишені джинсів ОСОБА_19 дістав належні останному мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 8Т», вартістю 3400,00 грн., мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 9S», вартістю 3849,30 грн., та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 7249,30 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Крім того, 04 грудня 2021 року близько 16 години 10 хвилин ОСОБА_8 проходив повз будинок АДРЕСА_9 , де помітив потерпілого ОСОБА_20 , 1958 року народження, який в цей час заходив до під`їзду № 1 вказаного будинку. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите викрадення будь-якого майна потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, 04 грудня 2021 року близько 16 години 15 хвилин, ОСОБА_8 пішов слідом за потерпілим ОСОБА_20 , який увійшов до під`їзду АДРЕСА_10 . Далі ОСОБА_8 підійшов до потерпілого ОСОБА_20 зі спини та, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечинм для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: нанісши рукою один удар в область голови, від чого потерпілий не втримався, втратив рівновагу та впав на підлогу, подолавши таким чином опір останнього. Після чого ОСОБА_8 з кишені куртки ОСОБА_20 дістав належний потерпілому мобільний телефон марки «Samsung», який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, та з шиї ривком зірвав ланцюжок, вагою 16 грамів, виготовлений з дорогоцінного металу срібла 925 проби, вартістю 2073,60 грн., та підвіску хрестик, вагою 3 грами, виготовлений з дорогоцінного металу срібла 925 проби, вартістю 388,80 грн. В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 2462,40 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. З ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року, і призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що призначене судом покарання є занадто суворим, невідповідним ступеню тяжкості вчинених злочинів, даним про особу обвинуваченого та обставинам кримінального провадження. Зокрема, сторона захисту вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_8 у вчиненні злочинів щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, працює.

Позиції учасників судового провадження.

Перед початком апеляційного розгляду від прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури в порядку ст. 403 КПК України надійшла відмова від раніше поданої апеляційної скарги на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, яку колегія суддів приймає, а тому апеляційна скарга прокурора не є предметом перегляду в даному апеляційному провадженні.

Захисник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній, врахувати дані про особу обвинуваченого та обрати йому менш суворе покарання за вчиненні кримінальні правопорушення.

Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу свого захисника, просив її задовольнити.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання є повністю обґрунтованим, відповідним обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчинених злочинів та даним про особу обвинуваченого, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочинів, стороною захисту не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як нетяжкі та тяжкі злочини, характер кримінальних правопорушень, які пов`язані із злочинами проти власності та проти авторитету органів місцевого самоврядування, державної влади, об`єднань громадян та та правильно врахував суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчиненні аналогічних умисних корисливих злочинів проти власності, нові умисні корисливі злочини вчинив в період іспитового строку, проживає разом з дружиною та її малолітньою дитиною, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом першої інстанції в ході судового провадження не встановлено.

Встановлено обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому рецидив злочинів та вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку, зокрема, потерпілих ОСОБА_11 , 1949 року народження, ОСОБА_19 , 1935 року народження, та ОСОБА_21 , 1958 року народження.

Врахувавши вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, яке повністю відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог захисника обвинуваченого щодо необхідності зменшення розміру обраного судом першої інстанції покарання. При цьому, відмовляючи у задоволенні вимог сторони захисту про призначення більш м`якого покарання, суд апеляційної інстанції приймає до увагу те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, належних висновків для себе за час відбування попередніх покарань не зробив, нові умисні корисливі злочини вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком, тобто, знехтував наданою державою можливістю стати на шлях виправлення без реальної ізоляції від суспільства та продовжив соціально девіантний спосіб життя, зухвало та цинічно вчинюючи злочини проти власності, належної особам досить похилого віку, пенсіонерам.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений в ході судового провадження щиро розкаявся, то колегія суддів оцінює критично такі доводи і не приймає їх до уваги, оскільки як вбачається з мотивувальної частини судового рішення, ОСОБА_8 надавати викривальні покази суду першої інстанції відмовився, визнав вину у вчиненні злочинів, проте, щирого каяття не виказав, бажання вибачитись перед потерпілими не виявив, жалю з приводу вчиненого не виказав, наміру в добровільному порядку відшкодувати шкоду завдану злочинними діями не виявив.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений працює, колегія суддів, також оцінює критично, оскільки вони не знайшли свого обґрунтованого підтвердження ані в ході судового провадження в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання. Зокрема, відповідно до встановлених судом першої інстанції даних стосовно обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_8 не працює. Доказів на спростування встановлених даних стороною захисту не надано, зокрема, будь-яких довідок щодо працевлаштування ОСОБА_8 . Водночас, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність в обвинуваченого стабільного та законного джерела доходу та бажання працевлаштуватись свідчить про схильність ОСОБА_8 до соціально девіантного способу життя, і як наслідок забезпечення своїх життєвих потреб за рахунок вчинення умисних корисливих злочинів проти власності інших осіб.

Посилання ОСОБА_8 в ході апеляційного розгляду на те, що більшість інкримінованих органом досудового розслідування епізодів йому насправді не належать, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки в суді першої інстанції кількість встановлених судом епізодів ОСОБА_8 не оскаржував, визнав вину у вчиненні всіх інкримінованих злочинів. Посилання на те, що обвинувачений в суді першої інстанції від надання показів не відмовлявся, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються мотивувальною частиною вироку суду та журналами судових засідань, згідно який ОСОБА_8 визнав вину в повному обсязі, від надання показів відмовився, вмотивувавши це тим, що вже не пам`ятає подробиць обставин щодо вчинених злочинів.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченому, колегія суддів не вбачає.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4