печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9775/24-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , адвоката: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000052 від 23.01.2024 підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

29.02.2024 старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором у кримінальному проваджені - прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000052 від 23.01.2024 підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на наступні обставини.

Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000052 від 23.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів відділу Київської міської прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючий спеціальне звання старшого лейтенанта поліції, згідно із наказом Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 14.09.2020 № 755 о/с призначений на посаду дільничного офіцера поліції СДОП відділу превенції Оболонського УП ГУНП у м. Києві.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2024 року у ОСОБА_7 та, раніше знайомого йому, громадянина ОСОБА_5 , виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних речовин необмеженому колу осіб, в тому числі і військовослужбовцям Збройних сил України.

Для реалізації свого спільного протиправного умислу, ОСОБА_5 забезпечував незаконне придбання наркотичних засобів, а саме «канабісу», який в подальшому незаконно збував за грошові кошти. Частину придбаних наркотичних засобів ОСОБА_5 збував ОСОБА_7 для особистого використання та подальшого збуту необмеженому колу осіб, в тому числі і військовослужбовцям Збройних сил України.

ОСОБА_7 , в свою чергу, реалізуючи свій спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел, направлений на власне незаконне збагачення, забезпечував підшукування покупців для збуту наркотичного засобу, а саме «канабісу», за ціною 400 гривень за 1 грам.

В подальшому, у січні 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, на виконання спільного з ОСОБА_7 злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», наказу Міністерства охорони здоров`я України № 481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188», маючи намір, спрямований на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, отримав (придбав) від невстановленої під час досудового слідства особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «канабіс» масою 4,24 г з метою її подальшого збуту.

Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.02.2024, ОСОБА_5 передав придбаний ним наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «канабіс» масою 4,24 г ОСОБА_7 для подальшої реалізації.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел, направлений на власне незаконне збагачення, 15.02.2024 о 14 год. 40 хв., перебуваючи поблизу СТО «WILL GOOD Service», розташованій за адресою: м. Київ, вул. Миколи Закревського, 34е, за грошові кошти у сумі 2000 гривень передав (збув) ОСОБА_8 наркотичний засіб - «канабіс» масою 4,24 г, який знаходився у полімерному пакеті.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, канабіс віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Крім того, реалізуючи свій спільний протиправний умисел, діючи повторно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27.02.2024, ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, на виконання спільного з ОСОБА_7 злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», наказу Міністерства охорони здоров`я України № 481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188», маючи намір, спрямований на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, отримав (придбав) від невстановленої під час досудового слідства особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «канабіс» масою не менше ніж 17,89 г. з метою її подальшого збуту.

Продовжуючи реалізацію спільного протиправного умислу, 27.02.2024, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, передав придбаний ним наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «канабіс» масою 17,89 г. ОСОБА_7 для подальшої реалізації.

Продовжуючи спільну противоправну діяльність, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел, направлений на власне незаконне збагачення, 15.02.2024 о 14 год. 20 хв., перебуваючи поблизу СТО «WILL GOOD Service», розташованій за адресою: м. Київ, вул. Миколи Закревського, 34е, за грошові кошти у сумі 8000 гривень передав (збув) ОСОБА_8 наркотичний засіб - «канабіс» масою 17,89 г., який знаходився у полімерному пакеті.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, канабіс віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

У зв`язку з чим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Києва, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, 28.02.2024 вручено письмове повідомлення про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Прокурор зазначає, що ризики визначені ст. 177 КПК України, повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження і саме застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Окрім того, слідчий посилається на такі обставини як наявність суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, так як наявні у матеріалах провадження дані підтверджують наявність ризиків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованості пред`явленої підозри наголосивши на відсутності будь-яких ризиків порушення підозрюваним належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування, безпідставність внесення даного клопотання.

Разом з цим, стороною захисту було зазначено, що повідомлення про підозру є необґрунтоване, оскільки, єдина згадка про особу ОСОБА_5 міститься у протоколах допиту оперативних співробітників Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Ці протоколи допиту оперативних співробітників є аналогічними за змістом та фактично містять інформацію про те, як оперативні співробітники департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 27.02.2024, в ході оперативного супроводження кримінального провадження № 0000052 від 23.01.2024 були свідками того, як ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зустрілися біля будинку за місцем проживання ОСОБА_5 . Потім разом зайшли до під`їзду будинку та через 5-10 хвилин вийшли з під`їзду та попрямували до автомобільної стоянки, де ОСОБА_7 сів на місце пасажира автомобіля.

Як вбачається із матеріалів клопотання, слідчий обґрунтовує підозру ОСОБА_5 матеріалами, які стосуються виключно ОСОБА_11 . Будь-якого зв`язку ОСОБА_5 до ОСОБА_11 у вказаній злочинній діяльності, вказані матеріали не доводять.

За таких обставин, даних про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину за обставин, які викладені у повідомленні про підозру, матеріали клопотання не містять.

Підозрюваний у кримінальному провадженні ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, зазначивши, що факти викладені в клопотанні є недостовірними.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення підозрюваного, його захисника, прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000052 від 23.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів відділу Київської міської прокуратури.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Києва, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, 28.02.2024 вручено письмове повідомлення про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 , а обставини, які вказують на ризики є те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Санкція ч. 4 ст. 190 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Зловживання впливом, в свою чергу, полягає у пропозиції, обіцянці або наданні неправомірної вигоди особі, яка пропонує чи обіцяє (погоджується) за таку вигоду або за надання такої вигоди третій особі вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Ініціатором пропозиції чи надання неправомірної вигоди може виступати як особа, зацікавлена у впливі на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави (далі - уповноважена особа), так і особа-посередник, яка не тільки у відповідь на пропозицію надати чи фактичне надання їй такої вигоди погоджується (обіцяє) здійснити вплив на уповноважену особу, а й сама може пропонувати (ініціювати) надання їй такої вигоди за здійснення впливу.

При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, натомість у судовому засіданні підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має, будь-яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, а відтак приходжу до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування та до таких доводів прокурора слідчий суддя ставиться критично.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Нікіфоренко проти України» від 18.02.2010, заява № 14613/03, а також рішення «Nordblad v. Sweden», заява № 19076/91, «Roldan Texeira and Other v. Italy», заява № 40655/98, «Amuur v. France», n.42, вказувалось, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції говорить про фізичну свободу людини, вона ставить за мету забезпечити, щоб нікого не було позбавлено свободи свавільно.

Свавілля може виникнути:

- коли має місце елемент несумлінності або обману з боку органів влади,

- коли санкція на арешт та виконання затримання не відповідають у дійсності меті обмежень, дозволених відповідним пунктом 1 ст. 5 Конвенції,

- якщо немає ніякого зв`язку між підставами для дозволеного позбавлення волі, на які робиться посилання, та місцем і умовами утримання під вартою,

- якщо немає пропорційності між підставою для затримання, на яку робиться посилання, та утриманням під вартою. Рішення Європейського суду з прав людини «James, Wells and Lee v. the UK», n.n. 192-195651, «Saadi v. the UK» [GC], n.69652.

Поняття «свободи особистості» має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання. Рішення ЄСПЛ «Guzzardi v.Italy», n. 95671.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також те, що кримінально процесуальним законом не визначено ризику як то необхідність суспільного інтересу, що може переважати над основоположними гарантіями прав людини, слідчий суддя відхиляє такі доводи слідчого.

Враховуючи те, що сторона кримінального провадження не довела суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність ризиків регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами у обрані найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання, окрім того, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування і менш суворого запобіжного заходу, у зв`язку із недоказаністю існування ризиків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000052 від 23.01.2024 підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1