22.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/1493/17
1-кп/205/556/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/556/24 Справа № 205/1493/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження № 0000083 від 13.01.2017 та №0001364 від 04.12.2016 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, не одружений, має вищу освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 13.09.2022 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК),

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, громадянина України, має середню-спеціальну освіту, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останні рази: 15.10.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 днів; 23.10.2020 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 1, 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Звільнився 15.02.2022 по відбуттю строку покарання.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

03.12.2016 року ОСОБА_4 , у невстановлений час прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де поблизу багатоповерхового будинку АДРЕСА_4 побачив автомобіль марки «ВАЗ 2107» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_7 , який визначив для себе, як предмет незаконного посягання та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи заздалегідь приготовлені інструменти для взламу замку транспортного засобу відкрив водійські двері автомобілю марки «ВАЗ 2107» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та проник до салону вказаного транспортного засобу.

Після чого знаходячись за кермом вказаного транспортного засобу - автомобілю марки «ВАЗ 2107» білого кольору, за допомогою заздалегідь підготовленого інструменту, зірвав верхню частину замка запалювання та викруткою завів автомобіль. Надалі здійснив рух з першочергового місцеперебування транспортного засобу, тим самим заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2107» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 .

Надалі ОСОБА_4 шляхом перефарбування змінив колір транспортного засобу - автомобілю «ВАЗ 2107», у блакитний колір, та надалі до 16.12.2016 пересувався по місту Дніпро на інших номерних знаках, а саме: AE6310ЕР.

Крім того, ОСОБА_4 повторно, діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, у невстановлений час 16.12.2016, прибули на АДРЕСА_3 , де побачили автомобіль марки «ВАЗ 2104» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , який визначили для себе, як предмет незаконного посягання та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, заздалегідь розподіливши між совою ролі, використовуючи заздалегідь приготовлені інструменти для взламу замку транспортного засобу відкрили багажник вказаного транспортного засобу та проникли до салону вказаного транспортного засобу. Після чого, ОСОБА_4 , знаходячись в салоні автомобілю з багажного відділення перемістився до водійського сидіння, а ОСОБА_3 розмістився на передньому пасажирському сидінні.

ОСОБА_4 знаходячись за кермом транспортного засобу - автомобілю марки «ВАЗ 2104» чорного кольору, за допомогою заздалегідь підготовленого інструменту, зірвав верхню частину замка запалювання та викруткою завів автомобіль. Надалі, ОСОБА_4 діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_3 здійснили рух з першочергового місцеперебування транспортного засобу, тим самим заволоділи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2104» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , поїхавши у напрямку вулиці Діївській в місті Дніпро.

В цей час з вулиці Мінеральній на вулицю Діївську в місті Дніпро на своєму власному автомобілі рухались працівники ВКП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області разом з потерпілим ОСОБА_8 , де в цей час останній на відстані 200 метрів побачив свій щойно викрадений автомобіль марки «ВАЗ 2104» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 , яким незаконно заволоділи того ж дня.

Окрім цього, потерпілий ОСОБА_8 та працівники поліції, побачили, що із-за керма транспортного засобу - автомобілю марки «ВАЗ 2104» чорного кольору вийшов ОСОБА_4 , який пересів за кермо транспортного засобу - автомобілю «ВАЗ 2107» блакитного кольору, яким виявився транспортний засіб, котрим раніше незаконно заволоділи 03.12.2016 по вулиці Немеровича - Данченко в місті Дніпро. Після того, як останній побачив транспортний засіб, належний працівникам поліції, перебуваючи в транспортному засобі автомобілі марки «ВАЗ 2107» блакитного кольору, здійснив рух на зустріч працівникам поліції, а автомобіль «ВАЗ 2104» під керуванням ОСОБА_3 попрямував в бік Ленінського лісництва.

З метою зупинення транспортного засобу - автомобілю «ВАЗ 2107», на якому здійснював свій рух ОСОБА_4 , працівники поліції перегородили вулицю власним автомобілем та коли транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2107» синього кольору під керуванням ОСОБА_4 призупинився, щоб об`їхати автомобіль працівників поліції, та в цей час останні пред`явили свої службові посвідчення працівника поліції, та намагались зупинити транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 .

Незважаючи на законні вимоги працівників поліції зупинити автомобіль, вимкнути мотор та вийти з салону автомобілю, ОСОБА_4 вказані вимоги проігнорував, при цьому пришвидшив рух транспортного засобу, яким він керував, та направився вниз по АДРЕСА_1 , після чого поїхав у невідомому напрямку.

Надалі, працівники поліції направились за транспортним засобом «ВАЗ 2104» чорного кольору, який здійснив свій рух в бік Ленінського лісництва, який в подальшому було встановлено на відстані близько 2 км, від першочергового місцезнаходження транспортного засобу.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 289 КК за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом та ч. 2 ст. 289 КК за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень визнали у повному обсязі, щиро розкаялись у скоєному та суду пояснили, що дійсно вони, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаних місцях та у вказаний час, викрадали транспортні засоби, а саме автомобілі ВАЗ 2104 та ВАЗ НОМЕР_4 , якими розпорядились на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_9 до зали суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, при цьому зазначив, що будь-яких претензій матеріального та/або морального характеру до обвинувачених не має, просив призначити покарання на розсуд суду.

Будучи неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 до зали суду не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомляв, заяв про відкладення розгляду справи або про поважність причин неприбуття до суду не надходило, цивільний позов останнім не заявлявся, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою провину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачені не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежитись дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, суд, допитавши обвинувачених, які визнали себе винними та добровільно повідомили суд про обставини вчинення ними кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинувачених, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 289 КК як незаконне заволодіння транспортним засобом та за ч. 2 ст. 289 КК як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, провина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також знайшла своє повне підтвердження під час розгляду кримінального провадження, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення останнім кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК належать до категорії нетяжких та тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК, з огляду на висунете прокурором обвинувачення, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення останнім кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належать до категорії тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК, з огляду на висунете прокурором обвинувачення, судом не встановлено.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. (Постанова ККС ВС від 05.10.2023 у справі №542/26/23).

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, характер та обставини їх вчинення, рівень його суспільної небезпеки, який не пов`язаний із застосування насильства, вказані вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставини, що його пом`якшують, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів можливо досягти виключно в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, з застосуванням положень ч. 1, 4 ст. 70 КК.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 останній раз засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 1, 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

В той же час, вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 днів.

Відтак, вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року не враховує вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020. Крім того, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвал про призначення покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 не постановлювалось.

З урахуванням викладеного, оскільки кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим за цим вирок, вчинені до постановлення вироків Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК до кожного з цих вироків з метою призначення обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання.

Обговорюючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та обставини його вчинення, рівень суспільної небезпеки, який не пов`язаний із застосування насильства, вказані вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що його пом`якшують, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів можливо досягти виключно в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положення ч. 4 ст. 70 КК.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судової трасологічної експертизи та авто-товарознавчих експертиз, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати на їх проведення на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначене даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна.

У строк відбуття покарання за цим вироком зарахувати частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року з 14 грудня 2017 року день набрання цим вироком законної сили.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КПК (в ред. Закону №838-VIII від 26.11.2015), зарахувати ОСОБА_3 у строку відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі з 08 лютого 2017 року по 21 березня 2017 року включно.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 289 КК та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 днів без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначене даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 днів без конфіскації майна.

У строк відбуття покарання за цим вироком зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року.

Вважати ОСОБА_4 таким, що відбув покарання повністю.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судових трасологічних експертиз №27/4.6-15 від 17.01.2017 у розмірі 1760 гривень 80 копійок та №4/4.4-35 від 10.02.2017 у розмірі 1100 гривень 50 копійок, а також за проведення судової авто-товарознавчої експертизи №18/12.2-003 від 01.02.2017 у розмірі 703 гривні 68 копійок.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової авто-товарознавчої експертизи №18/12.2-004 від 01.02.2017 у розмірі 703 гривні 68 копійок, тобто по 351 гривні 84 копійки з кожного обвинуваченого.

Речові докази, яким визнано автомобіль ВАЗ 2104, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 вважати повернутим за належністю; автомобіль ВАЗ 21074, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 вважати повернутим за належністю; чоловічі куртки в кількості двох штук, пластмасову коробку, яка опечатана у спеціальний експертний пакет №1177932, дві чоловічі шапки та одну балаклаву чорного кольору, які опечатані у спеціальний пакет №3470482, документи, які опечатані у спеціальний експертний пакет №3470484, одну сумку чорного кольору з інструментами, які були вилучені з автомобілю ВАЗ 2104, один навісний замок з ключами, які опечатані у спеціальний експертний пакет №3470485, що були вилучені під час огляду автомобілю ВАЗ 2104 знищити; мікрочастини з водійського сидіння автомобіля, які були поміщені до спец. пакету №0005022, ???мікрочастини з заднього сидіння автомобіля з правої сторони, які були поміщені до спец. пакету №0005019, мікрочастини з переднього (пасажирського) сидіння автомобіля, які були поміщені у спец. пакет №0005021, мікрочастини з заднього сидіння (з лівої сторони), які поміщені у спец. пакет №0005020, два паперових пакети, в яких знаходяться змиви з рульового колеса автомобіля марки ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , мікрочастини з водійського сидіння автомобіля, які були поміщені до спец. пакету №0005023, мікрочастини з заднього сидіння автомобіля з правої сторони, які були поміщені до спец. пакету №0005026, мікрочастини з переднього (пасажирського) сидіння автомобіля, які були поміщені у спец. пакет №0005024, мікрочастини з заднього сидіння (з лівої сторони), які поміщені у спец. пакет №0005025, два паперових пакети, в яких знаходяться змиви з рульового колеса та перемикача швидкостей автомобіля марки ВАЗ 2107 д.н.3. НОМЕР_5 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1