Дата документу 27.05.2024 Справа № 333/3983/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3983/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/312/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 червня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без застосування застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за наступних обставинах.

В період ночі з 22 на 23 квітня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , маючи прямий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, застосовуючи предмет, який має колюче-ріжучі властивості, наніс ним не менше п`яти ударів в область тулуба потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив останній згідно лікарського свідоцтва №2406 від 26 квітня 2024 року одиночне сліпе колото-різане поранення правої сідничної ділянки з ушкодженням кровоносних судин тазу, від яких остання померла на місці.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

25 квітня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000601 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

25 квітня 2024 року о 20 год. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 квітня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу винесеною з суттєвим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права

В обґрунтування своєї скарги вказує, що викладене у клопотанні обґрунтування наявності ризиків не відповідає дійсності, в матеріалах, які були додані до клопотання, відсутні докази існування зазначених ризиків, що прямо суперечить вимогам ч. 1 ст. 184 КПК України.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житлове приміщення у нічний час із носінням засобу електронного контролю достатньою мірою буде забезпечувати виконання підозрюваним покладених на нього судом обов`язків.

Зазначає, що ОСОБА_7 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має міцні соціальні зв`язки, а також наявність місця проживання, за яким можливо виконувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, має проблеми зі здоров`ям, є пенсіонером.

Звертає увагу на те, що перебуваючи під домашнім арештом із забороною залишати житлове приміщення цілодобово із застосуванням засобу електронного контролю, ОСОБА_7 буде позбавлений можливості впливати на свідків та потерпілих, а також переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того вказує, що в матеріалах кримінального провадження наявний лише один документ, який можна сприймати як такий, що підтверджує можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину - допит свідка ОСОБА_11 .

Зауважує, що на думку сторони захисту, показання ОСОБА_11 є в повній мірі непослідовними та суперечливими.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житлове приміщення цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням відповідних обов`язків за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу та вказав, що єдиний доказ у даному кримінальному провадженні це покази свідка, яка може бути також причетна до вчинення злочину. Зазначив, що підозрюваному ОСОБА_7 71 рік, були проведені обшуки, де все було вилучено, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки. Вказав, що з урахуванням стану здоров`я підозрюваного та наявності у нього сина, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що рішення слідчого судді є законним, підозра, пред`явлена ОСОБА_7 є обґрунтованою, свідком було зазначено, що підозрюваний на неї здійснював вплив.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України зокрема в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілої.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджуються наступними доказами:

- протоколами огляду місця події від 25 квітня 2024 року, 26 квітня 2024 року (а.с. 12-26, 28-31);

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 №2406 від 26 квітня 2024 року (а.с. 38-39);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25 квітня 2024 року, з яких вбачається, що вона, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 разом вживали спиртні напої за адресою місця проживання підозрюваного. Після того, як їй стало погано, вона пішла відпочити, потім, як вона прокинулась, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вдома не було, через деякий час вона побачила, що повернувся ОСОБА_7 , який не реагував на неї, коли вона його кликала, та відразу побіг до ванної кімнати, він повернувся з голим торсом. Після того, як ОСОБА_7 був у ванній кімнаті приблизно 15 хв., він зайшов до кімнати, де лежала свідок та попросив її не розповідати про те, що він знаходився з ОСОБА_10 , а був зі свідком всю ніч. Через деякий час вони вдвох зайшли до квартири ОСОБА_10 , яка мешкала на одній площадці з ОСОБА_7 та вона побачила безлад на ліжку, на покривалі були краплі крові та лужу крові, яка розташована біля дверей до ванної кімнати, в яку вступив ОСОБА_7 . Після чого, вона побачила ОСОБА_10 , яка лежала між туалетом та ванною кімнатою обличчям вниз до підлоги. На ОСОБА_10 була тільки футболка з коротким рукавом, більше із одягу нічого не було, ОСОБА_10 була вся в крові, біля неї було багато ганчірок та рушників також в крові. Через деякий час ОСОБА_7 їй сказав, що він кудись вдарив ОСОБА_10 . Коли вона пішла, а ОСОБА_7 залишився вдома у ОСОБА_10 , свідок вважала, що він як сусід викличе швидку допомогу. Після того, як свідок зайшла до себе додому, їй зателефонував ОСОБА_7 та просив нікому не розповідати, що він був у ОСОБА_10 25 квітня 2024 року їй знову зателефонував ОСОБА_7 з проханням з ним зустрітися. Під час зустрічі з ОСОБА_7 , останній просив свідка нічого нікому не розповідати про вказані події. Також свідок вказала, що коли вона прокинулась у ОСОБА_7 вдома та побачила, що нікого немає, та після того, як повернувся ОСОБА_7 , на її запитання він відповів, що всю ніч був у ОСОБА_10 (а.с. 40-46);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 25 квітня 2024 року (а.с. 47-50).

Із наведеного вбачається, що вказані докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Оцінюючи твердження захисту щодо неналежності певних документів, так як вони не підтверджують викладених у повідомленні про підозру обставин, слід зазначити, що саме сукупність наявних в матеріалах провадження доказів свідчить про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та формують внутрішнє переконання причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочину, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден із свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані свідків, підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, на підтвердження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слугує і те, що як випливає із протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_7 вже неодноразово просив її не повідомляти про обставини, які їй відомі, зокрема, те, що в день смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_7 знаходився з померлою. Вказані обставини свідчать про можливий вплив в подальшому на свідка з боку підозрюваного, з метою схилити свідка не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Відтак, на думку апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими, а доводи сторони захисту з приводу їх відсутності спростовуються вищевикладеним.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, є пенсіонером, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Колегія суддів вважає, що ці обставини не є безумовними підставами для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Щодо доводів про стан здоров`я підозрюваного, то слід зазначити, що даних про такий стан здоров`я, який б унеможливлював застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційному суду надано не було.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 червня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4