Справа № 202/7523/24
Провадження № 1-кс/202/4049/2024
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2024 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро об`єднану судову справу за скаргою адвоката ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання, та клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, з вищою освітою, працевлаштованого тренером в ГО «Спортивний клуб «ЛЕОН», одруженого, який має на утриманні дитину 2016 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2024 року до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, в якій останній вказує на відсутність правових підстав для затримання ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000872 та просить негайно звільнити затриманого з-під варти.

12 червня 2024 року в провадження слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні сторони обвинувачення зазначено, що підставою для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні; вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, слідчий просить застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням таких обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження зокрема для проведення процесуальних дій; цілодобово не залишати місце мешкання, а саме, буд. АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2024 року вказані скаргу та клопотання об`єднано в одне провадження, присвоївши їм єдиний унікальний номер справи 202/7523/24, провадження № 1-кс/202/4049/2024.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце мешкання. Також прокурор зазначив, що скарга адвоката є необґрунтованою, оскільки підозрюваного було затримано з додержанням вимог чинного КПК України.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_8 було затримано незаконно. Так, дорожньо-транспортна пригода сталась о 17 годині, тоді як затримання відбулось лише о 23 годині. За цей час ОСОБА_8 не вчиняв спроб втечі, надав доступ до автомобіля, на якому в подальшому приїхав до органу досудового розслідування. При цьому, на даний час не встановлено тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинені потерпілій, жодних відкритих травм голови вона не має. Потерпіла продовжує лікування й не має претензій до ОСОБА_8 .. Свідки події органом досудового розслідування вже встановлені та допитані. Окрім того, підозрюваний позитивно характеризується, працевлаштований, має родину, на його утриманні перебуває неповнолітня дитини. За наведених обставин, захисник просить відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки відсутні висновок судового експерта, який й би підтверджував тяжкість завданих потерпілій тілесних ушкоджень. Таким чином, в кримінальному провадженні відсутні матеріали, які б підтверджували обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри за ч. 2 ст. 286 КК України.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку адвокатів й зазначив, що ОСОБА_8 після дорожньо-транспортної пригоди самостійно поїхав на медичний огляд, а потім прибув до органу досудового розслідування, що спростовує наявність ризику можливого вчинення ним дій, направлених на переховування. Наявність відеозапису з місця події, відсутність у потерпілої претензій до ОСОБА_8 та те, що свідки події їхали разом з підозрюваним в одному автомобілі, вказують на відсутність ризику, передбаченого ч. 3 ст. 177 КПК України.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки відсутні будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку захисника, підозра є необґрунтованою, оскільки відсутній висновок судово-медичного експерта про тяжкість завданих потерпілій тілесних ушкоджень. Водночас, підозрюваний визнає факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди, потерпіла не має до нього жодних претензій, а навпаки, звернулась до ДБР щодо тиску з боку поліції.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав думку своїх захисників й зазначив, що ДТП сталась випадково. Після пригоди він надав всю необхідну допомогу, після чого самостійно поїхав на медичний огляд та повернувся до органу досудового розслідування. Також ОСОБА_8 зазначив, що не має жодного наміру вчиняти дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Ознайомившись з матеріалами скарги та клопотання, заслухавши думку прокурора, захисників та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000872 від 10.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

10 червня 2024 року о 22 годині 52 хвилини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КПК України, та 11 червня 2024 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні дій які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 .

Щодо скарги ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання ОСОБА_8 , слідчий суддя зазначає наступне,

Відповідно до ч.1, 3, 5 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Слідчий суддя при розгляді скарги адвоката ОСОБА_4 враховує, що у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 10.06.2024 року, складеному стосовно ОСОБА_8 , слідчим зазначено час складання такого протоколу, фактичний час затримання, а також підстави затримання. Крім цього, із даного протоколу слідує, що слідчим під особистий підпис роз`яснено затриманому права, передбачені ст. 42 КПК України, копія протоколу затримання була вручена затриманому та захиснику, в наданій слідчому судді копії протоколу містяться пояснення самого затриманого.

Строки вручення повідомлення про підозру та тримання затриманої особи під вартою не перевищені, необґрунтованих затримок із доставкою ОСОБА_8 до слідчого судді, для обрання останньому запобіжного заходу, не допущено.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для задоволення скарги адвоката ОСОБА_11 на незаконне затримання ОСОБА_8 ..

Вирішуючи клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У клопотанні зазначено, що метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, слідчий суддя зазначає, що згідно з позицією Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності.

Поряд з цим, слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому слід зазначити, що правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_8 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми на даному етапі досудового провадження.

Слідчим суддею враховуються обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим; дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має вищу освіту, працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2016 р.н., має місце реєстрації за яким і мешкає, раніше не судимий, однак на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти безпеки руху, вчиненого з необережності.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, у своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання щодо існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, слідчий суддя враховує, що ризик переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, тяжкість якого особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. Водночас, наявні у підозрюваного соціальні зв`язки, не можуть нівелювати фактор втечі та в повній мірі запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення зазначено, що ОСОБА_8 особисто знає свідків пригоди та розуміючи тяжкість злочину, може здійснювати незаконний вплив на потерпілу, а також свідків пригоди у кримінальному провадженні.

Разом з тим, окрім таких посилань, стороною обвинувачення не наведено належного обґрунтування та не надано жодного доказу, на підтвердження таких доводів.

Водночас, всі події дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано на відеозаписі з камери відео спостереження, а відповідно до клопотання потерпілої ОСОБА_10 , остання не має претензій до ОСОБА_8 та просить закрити кримінальне провадження. Наявність у потерпілої такої позиції вказує на відсутність у підозрюваного інтересу, незаконно впливати на неї.

Перевіряючи наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме можливості вчинення ОСОБА_8 іншого аналогічного слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, інкриміновані останньому дії вчинені з необережності. При цьому, на підтвердження доводів клопотання, прокурором не надано доказів систематичного вчинення підозрюваним порушень ПДР України, тобто відсутні підстави вважати, що підозрюваний схильний до систематичного вчинення кримінально-протиправних діянь проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Отже, стороною обвинувачення у клопотанні хоча і заявлено про наявність ризиків, передбачених п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак в ході розгляду клопотання прокурором не доведено їх дійсної наявності.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК, що дає підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У даному випадку прокурором хоча і було доведено наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, проте зазначені у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку підозрюваного неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий запобіжний захід, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таким чином, виходячи з мотивів та обґрунтування клопотання, оцінивши потреби досудового розслідування, з урахуванням права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним кодексом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відсутня.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначено в клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного, з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування до нього запобіжного захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, необхідність яких була доведена прокурором, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

На думку слідчого судді, наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків свідчить на користь останнього, є стримуючим фактором і може вважатися запорукою та певною гарантією для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, тому саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених частиною 5 статті 194 КПК України, буде слугувати завданням кримінального провадження, меті обрання запобіжного заходу, зможе запобігти ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не буде надмірним тягарем у порушення прав підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 179, 181, 184, 193-194,196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 щодо незаконного затримання ОСОБА_8 , в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора, та покласти на нього обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк покладених на ОСОБА_8 обов`язків встановити до 11 серпня 2024 року включно.

Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти.

Повідомити підозрюваному письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 .

Повний текст ухвали проголошено о 14 годині 00 хвилин 17 червня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. В частині застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та відмови у задоволенні скарги, ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1