справа № 361/4403/24
провадження № 1-кс/361/921/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000037 від 05 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

10.05.2024 прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області на слідчого судді надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , яке обґрунтоване наступним.

Слідчим відділом Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 05 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно зі ст. ст. 41, 92 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471 X-II, зброя та боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї) не можуть перебувати у власності громадян.

Усупереч вищевказаним вимогам Положення та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, у не встановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи вказаний умисел, діючи у порушення п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 Положення, тобто без передбаченого законом дозволу у невстановленому досудовим розслідуванням місці відомим йому способом, діючи умисно, придбав у невстановленої досудовим розслідування особи один РПГ 22 з маркуванням 6Г18 UH28 1507, РПГ 26 з маркуванням №6Г19 ДМ 4843; РПГ РПГ 26 з маркуванням 6Г19 ЕА704, один автомат АКМ калібру 5,45 з маркуванням НОМЕР_1 за магазином (без набоїв) До АКМ калібру 5,45 Штик ніж до автомата АКМ з маркуванням 420 в ножах, Піротехнічні засоби військового призначення, РОП - 30 мм зеленого кольору у кількості 5 одиниць та РОП - 30 мм 5 одиниць освітлювальні, 9 корпусів ручної оборонної гранати Ф-1 з ідентичним маркуванням: 386 59-82 Т 1 корпус ручної наступальної граната РГН з маркуванням РГН 254-125-87, 15 корпусів ручної оборонної гранати РГО з ідентичним маркуванням РГО 80 17-91, 9 підривачів до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ з ідентичним маркуванням на зовнішній частині 186-81 УЗГРМ - 2, 9 підривачів до ручних осколкових гранат типу УЗЧП на внутрішній 386-35-82, 15 підривачів до ручних осколкових гранат типу УДЗ з маркуванням УДЗ 350 (Ф-1-9) один підривач до ручної гранати типу УДЗ 334-56-87, металевий цинк заводське упакування з боєприпасами калібру 7,62 мм. з маркуванням П 24-84-188 13Т 138/84 С в кількості 440 (чотириста сорок) штук, металевий заводський цинк з боєприпасами калібру 5,45 мм з маркуванням В12-89-270 Сф 033 Фл 662/88 Б в кількості 1080 штук (одна тисяча вісімдесят) ОСОБА_4 , діючи умисно, розпочав носити та зберігати при собі з метою його подальшого збуту.

Продовжуючи реалізувати свій умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно та з корисливих мотивів, 09.05.2024 близько 11 години 30 хвилин, біля лісосмуги неподалік АДРЕСА_1 , збув за 3000 доларів США ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один РПГ 22 з маркуванням 6Г18 UH28 1507, РПГ 26 з маркуванням №6Г19 ДМ 4843; РПГ РПГ 26 з маркуванням 6Г19 ЕА704, один автомат АКМ калібру 5,45 з маркуванням НОМЕР_1 за магазином (без набоїв) До АКМ калібру 5,45 Штик ніж до автомата АКМ з маркуванням 420 в ножах, Піротехнічні засоби військового призначення, РОП - 30 мм зеленого кольору у кількості 5 одиниць та РОП - 30 мм 5 одиниць освітлювальні, 9 корпусів ручної оборонної гранати Ф-1 з ідентичним маркуванням: 386 59-82 Т 1 корпус ручної наступальної граната РГН з маркуванням РГН 254-125-87, 15 корпусів ручної оборонної гранати РГО з ідентичним маркуванням РГО 80 17-91, 9 підривачів до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ з ідентичним маркуванням на зовнішній частині 186-81 УЗГРМ - 2, 9 підривачів до ручних осколкових гранат типу УЗЧП на внутрішній 386-35-82, 15 підривачів до ручних осколкових гранат типу УДЗ з маркуванням УДЗ 350 (Ф-1-9) один підривач до ручної гранати типу УДЗ 334-56-87, металевий цинк заводське упакування з боєприпасами калібру 7,62 мм. з маркуванням П 24-84-188 13Т 138/84 С в кількості 440 (чотириста сорок) штук, металевий заводський цинк з боєприпасами калібру 5,45 мм з маркуванням В12-89-270 Сф 033 Фл 662/88 Б в кількості 1080 штук (одна тисяча вісімдесят)

Відповідно до акту перевірки об`єктів на наявність вибухових матеріалів відділу вибухотехнічної служби ГУНП в Київській області виявлений вище речі та предмети, що зовні схожий вибухові пристрої, а також постанови №3 Верховного Суд України від 26.04.2002 є бойовими припасами.

Окрім цього, ОСОБА_4 , не вжив жодних заходів, щодо інформування правоохоронних органів про віднайдені предмети, зовні схожі на вибухові пристрої і набої та не вчинив жодних дій, щодо добровільної здачі вищевказаних предметів органам влади.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

09 травня 2024 року о 14 годині 43 хвилин (фактичне затримання о 11 годині 49 хвилин 09 травня 2024 року) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09 травня 2024 року ОСОБА_4 , згідно ст. ст. 2, 9, 28, 42, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор своє клопотання повністю підтримав та просила його задовольнити.

Захисник заперечував щодо клопотання прокурора та просив слідчого суддю врахувати, що підозрюваний співпрацює з поліцією, має позитивну характеристику, має постійне місце проживання, тому просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання слідчого задовольнити, виходячи з наступного.

Нормами ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Положеннями ч. 2 статті 177 цього Кодексу передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

1. Рапортом о/у 1 сектору Бориспільського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області;

2. Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 08.04.2024 року;

3. Протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 12.04.2024 року;

4. Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 16.04.2024 року;

5. Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.04.2024 року;

6. Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 17.04.2024 року;

7. Актом перевірки об`єктів на наявність вибухових матеріалів від 09.05.2024 року №295;

8. Актом знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують від 09.05.2024 № 151;

9. Довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 09.05.2024 року;

10. Повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_4 від 09.05.2024 року;

11. Іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Крім того, сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та надане суду повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не є вочевидь необґрунтованою.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені прокурором у клопотанні та доведені в судовому засіданні, а саме підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду, оскільки інкриміноване їй кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 75 КК України включає випадки, які унеможливлюють звільнення від відбування покарання з випробуванням. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність достатніх даних, що існує ризик того, що підозрювана, у випадку незастосування до нього запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати повному, всебічному розслідуванні.

Однак, на даний час не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний дійсно буде переховуватися. Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , його вік, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 194, 331, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати у кримінальному провадженні №0000037 від 05 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України до підозрюваного ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; уродженцю м. Яготин Бориспільського району, Київської області; громадянина України; з середньою освітою; офіційно не працюючому; не депутату; не інваліду, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого) запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком 60 діб за адресою: АДРЕСА_2 , з моменту винесення ухвали, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

2) не відлучатися з місця обрання підозрюваному домашнього арешту без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10