КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1614/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Вирок

Іменем України

14 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000308за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2023 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп, Сумської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проходження військової служби: ВЧ НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2023 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 діючи умисно, у невстановлений досудовий розслідуванням час, але не пізніше 03.09.2020 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_7 незаконно придбав бойові патрони, а саме: 1 патрон калібру 7,62х54R, 9 патронів калібру 5,45x39 мм, 1 патрон калібру 9x17 мм (.308 AUTO), 1 патрон калібру 9x19 мм, 2 патрони калібру 9x9 мм, 1 патрон калібру 11,43x23 мм (.45 AUTO).

Продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.09.2020, переніс вказані патрони до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де почав їх зберігати, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 03.09.2020, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 вищевказані бойові припаси (патрони) були виявлені та вилучені працівниками правоохоронного органу.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2023 та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на сррок 4 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із випробуванням, визначивши іспитовий строк 2 роки.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що відповідно до статті 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 набрав чинності 07.09.2017, таким чином, судом першої інстанції встановлено, що злочин, інкримінований ОСОБА_7 був триваючий та завершений 03.09.2020, водночас, застосовано акт амністії, який набрав чинності до закінчення вищевказаного злочину, що прямо протирічить положенням застосованого акту амністії. Разом із цим, апелянт зазначає, що прокурор, який приймав участь в судовому засіданні орієнтував суд на призначення покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із випробуванням, визначивши іспитовий строк 2 роки.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просить вирок Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2023 - залишити без змін, а у задоволені апеляційної скарги прокурора - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши дані про особу обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, відповідно до ст. 349 КПК України, за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить їх аналіз та перевіряє вирок відповідно до ст. 404 КПК України лише в межах апеляційної скарги.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК Українии, як незаконне придбання та зберігання боєприпасів, є правильною.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, з зазначенням того у вироку врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушенння, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має молодий вік, вищу освіту, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, проходить службу у Національній гвардії України, врахував наявність обставин, що помякшують покарання, а саме, повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, сприянні у встановленні істини в ході судового розгляду, не втсановивши обставин, які обтяжують покарання, дійшов висновку про призначення покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк вищий від найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

При цьому, фактично вид і розмір покарання, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України не заперечується і прокурором в апеляційній скарзі, адже, за наслідками апеляційного розгляду прокурор просив призначити ОСОБА_7 за вказаним законом про кримінальну відповідальність саме таке ж покарання.

Разом з тим, з приводу доводів апеляційної скраги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України «Про амністію у 2016 році», та безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 2 вищазазначеного Закону, колегія суддів їх вважає обгрунтовнаими, виходячи з наступного.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно ч. 1-2 ст. 1 КПК, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 3 цієї статті зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями кримінального провадження, крім іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК).

Так, відповідно ст. 1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996, амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

А згідно ст. 5 цього Закону, дія закону про амністію поширюється на кримінальні правопорушення, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані кримінальні правопорушення, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

22 грудня 2016 року прийнято Закон України № 1810-VIII «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 р.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припиненя або перервані після набрання чинності цим Законом.

З формулювання обвинування, визнаного судом доведеним вбачається, що кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_7 було триваючим та завершено 03.09.2020 р., тобто в день проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого, що свідчить про те, що дія Закону України «Про амністію у 2016 році» не поширюється на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно, застосувавши вимоги ст. 2 названого Закону та звільнивши ОСОБА_7 від відбувння покарання, судом неправильно застосовано закон України про криімнальну відповідальність, що відповідно до вимог ст. 407, 409, 420 КПК Укпраїни є підставою для скасування вироку суду в частині призначеного покарння та неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, з постановленням в цій частині нового вироку.

Виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, сукупність усіх даних про особу винного, які проаналізовані вище, а також даних про особу обвинуваченого, встановлених під час апеляційного розгляду, відношення обвинуваченого до вчиненого, який в суді висловив осуд своєї поведінки, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, стан здоров`я обвинуваченого внаслідок отримання контузій під час захисту держави, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Також колегія суддів враховує, те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 09.06.2015 року, на даний час проходить службу у Національній гвардії України, продовжує несення військової служби в зоні бойових дій, що у сукупності з обставинами, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вбачає підстави для застосування вимог ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, тобто, іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України, адже, саме призначення ОСОБА_7 такого покарання відповідає вимогам принципу індивідуалізації покарання та меті покарання, визначеної ст. 50, ст. 65 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2023 у кримінальному провадженні №0000308щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України - скасувати в частині призначеного покарання та звільнення від відбування покарання на підставі закону про амністію.

Постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України призначити із застосуванням ст.. 69 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4