Справа № 314/2944/24
Провадження № 1-кс/314/720/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повна)

11.07.2024 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000036 від 30 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення злочину корисливого характеру, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та вчинив ряд аналогічних кримінальних правопорушень за наступних обставин:

З метою відсічі військовій агресії, починаючи з 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України, затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб - до 13 травня 2024 року.

Так, 23 грудня 2023 року, приблизно о 07:30 год, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_1 , належний потерпілій ОСОБА_7 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон», номер мобільного телефону наразі встановлюється,за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її сина, повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування у сумі 500 грн.

Потерпіла ОСОБА_7 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого сина, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ КБ «Приват Банк» були перераховані подругою потерпілої ОСОБА_8 зі своєї банківської картки однією транзакцією у сумі 500 грн. на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останньої розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Також, досудовим розслідування встановлено, що 29 січня 2024 року, приблизно о 05:45 год, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись у м.Запоріжжя, більш точну адресу в ході досудового розслідування встановлено не було, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_3 , належний потерпілій ОСОБА_9 зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_4 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її кума ОСОБА_10 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування у сумі 700 грн.

Потерпіла ОСОБА_9 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого кума, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти потерпілої під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: мобільного додатку інтернет-банкінгу АТ «Ощадбанк» були перераховані декількома транзакціями на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останньої розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 700 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 листопада 2023 року, приблизно о 16:30 год, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_5 , належний потерпілій ОСОБА_11 . Зателефонувавши з мобільного телефону номер якого наразі встановлюється,за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її брата, повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування у сумі 2000 грн.

Потерпіла ОСОБА_11 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого брата, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ КБ «Приват Банк» були перераховані потерпілою зі своєї банківської картки № НОМЕР_6 трьома транзакціями на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить співмешканці ОСОБА_4 - ОСОБА_12 на загальну суму 1900 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останньої розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1900 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Також, досудовим розслідування встановлено, що 04 січня 2024 року, у ранковий час доби, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_8 , належний потерпілому ОСОБА_13 . Зателефонувавши з мобільного телефону номер якого наразі встановлюється,за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілого в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за його товариша ОСОБА_14 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування у сумі 2000 грн.

Потерпілий ОСОБА_13 будучи введений в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого товариша, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодився перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти потерпілого під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ КБ «Приват Банк» були перераховані потерпілим зі своєї банківської картки № НОМЕР_9 однією транзакцією на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить співмешканці ОСОБА_4 - ОСОБА_12 на загальну суму 470 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останнього розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 470 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Окрім цього, досудовим розслідування встановлено, що 08 січня 2024 року, у ранковий час доби, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_10 , належний дружині потерпілого ОСОБА_15 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_11 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілого в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за його сусіда ОСОБА_16 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування.

Потерпілий ОСОБА_15 будучи введений в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого сусіда, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодився перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти потерпілого під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ «Ощадбанк» були перераховані потерпілим зі своєї банківської картки № НОМЕР_12 двома транзакціями на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить співмешканці ОСОБА_4 - ОСОБА_12 на загальну суму 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останнього розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 600 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Також, досудовим розслідування встановлено, що 24 лютого 2024 року, у ранковий час доби, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_13 , належний потерпілому ОСОБА_17 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_14 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілого в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за його товариша, повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування.

Потерпілий ОСОБА_17 будучи введений в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого сусіда, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодився перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти потерпілого під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ «Сенс-банк» були перераховані потерпілим зі своєї банківської картки № НОМЕР_15 однією транзакцією на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить співмешканці ОСОБА_4 - ОСОБА_12 на загальну суму 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останнього розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 майнову шкоду на загальну суму 600 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Окрім цього, досудовим розслідування встановлено, що 08 січня 2024 року, у ранковий час доби, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_16 , належний сестрі потерпілого ОСОБА_18 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_17 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів останню в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її батька, та попрохав передати слухавку бабусі, що остання і зробила. ОСОБА_4 , повідомив про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування. ОСОБА_19 зателефонувала своєму онукові та повідомила про даний телефонний дзвінок та попрохала онука терміново перерахувати грошові кошти.

Потерпілий ОСОБА_18 будучи введений в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого дядька, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодився перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти потерпілий за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ «Монобанк» перерахував зі своєї банківської картки № НОМЕР_18 однією транзакцією на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить співмешканці ОСОБА_4 - ОСОБА_12 на загальну суму 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останнього розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 січня 2024 року, приблизно о 19:00 год, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_19 , належний потерпілій ОСОБА_20 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ТОВ «лафселл» НОМЕР_20 ,за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її знайомого ОСОБА_21 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування.

Потерпіла ОСОБА_20 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого знайомого, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ «Ощадбанк» були перераховані потерпілою зі своєї банківської картки № НОМЕР_21 двома транзакціями на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить співмешканці ОСОБА_4 - ОСОБА_12 на загальну суму 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останньої розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_20 майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Окрім цього, досудовим розслідування встановлено, що 23 січня 2024 року, вечірній час доби, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_22 , належний дружині потерпілого ОСОБА_22 . Зателефонувавши з мобільного телефону номер якого наразі встановлюється,за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілого в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за його сусіда ОСОБА_23 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування.

Потерпілий ОСОБА_22 будучи введений в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого сусіда, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодився перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти потерпілого під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ КБ «Приват Банк» були перераховані потерпілим зі своєї банківської картки № НОМЕР_23 однією транзакцією на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 на загальну суму 400 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останнього розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_22 майнову шкоду на загальну суму 400 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Також, досудовим розслідування встановлено, що 24 січня 2024 року, приблизно о 18:40, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_24 , належний потерпілому ОСОБА_24 . Зателефонувавши з мобільного телефону номер якого наразі встановлюється, за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілого в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за його товариша на ім`я ОСОБА_23 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування.

Потерпілий ОСОБА_24 будучи введений в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого товариша, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодився перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти потерпілого під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ «Ощадбанк» були перераховані кумом потерпілого ОСОБА_25 зі своєї банківської картки чотирьма транзакціями на загальну суму 3380 грн. на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останнього розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_24 майнову шкоду на загальну суму 3380 гривень.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

Окрім цього, досудовим розслідування встановлено, що 03 лютого 2024 року, приблизно о 18:40, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_25 , належний потерпілому ОСОБА_26 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_17 , за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілого в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за його товариша на ім`я ОСОБА_23 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування у сумі 1800 грн.

Потерпілий ОСОБА_26 будучи введений в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_4 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого товариша, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодився перерахувати грошові кошти на лікування. В подальшому грошові кошти потерпілого під керівництвом ОСОБА_4 за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме: інтернет-банкінгу АТ «Ощадбанк» були перераховані потерпілим зі своєї банківської картки № НОМЕР_26 однією транзакцією на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить співмешканці ОСОБА_4 - ОСОБА_12 на загальну суму 800 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодівши грошовими коштами останнього розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_26 майнову шкоду на загальну суму 800 гривень.

Встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: «заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки».

20.05.2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000036 від 30.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190 КК України.

20.06.2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у кримінальному провадженні №0000036 від 30.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190 КК України.

26.06.2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у кримінальному провадженні №0000036 від 30.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190 КК України.

Орган досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України посилається на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування або суду і незаконно впливати на свідків, тим самим перешкодити кримінальному провадженню, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий посилається на те, що, вищевказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_4 , ніде не працює, законних джерел для існування не має, раніше судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, у тому числі корисливих правопорушень, судимість за вчинення яких не знята та не погашена, що свідчить про можливість переховування його від органів слідства, прокуратури та суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для існування.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши учасників процесу слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим доведено, що існує обґрунтована підозра у тому, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.190 КК України.

Так, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 про вчинення вказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_9 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_10 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_11 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_12 ;

- протоколом проведенням обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 24.04.2024.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який проживає за адресою: АДРЕСА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , який проживає за адресою: АДРЕСА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні банківської установи АТ «Ощадбанк» до банківської картки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні банківської установи АТ «Ощадбанк» до банківської картки № НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_12 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного від 26.06.2024 під час якого ОСОБА_4 розказав обставини, шахрайських дій відносно громадян України.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , який проживає за адресою: АДРЕСА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , який проживає за адресою: АДРЕСА_16 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.05.2024 року;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2024 року;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.06.2024 року;

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

З урахуванням визначеного, слідчий суддя не бере до уваги обставини іншого кримінального провадження.

Слідчий посилається на повідомлення про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні 20.05.2024 року, 20.06.2024 року, 26.06.2024 року. Матеріали клопотання містять протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 20.06.2024 із визнавальними показами.

Слідчий жодним чином не посилається на обставину того, що на момент повідомлення про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні 20.05.2024 року, 20.06.2024 року, 26.06.2024 року та дачі визнавальних показів 20.06.2024 орган досудового розслідування не вбачав наявності ризиків визначених ст.177 КПК України.

При цьому, жодним чином не обґрунтовано наявність/виникнення таких ризиків на момент звернення з клопотанням 05.07.2024.

Втручання в конвенційні права (ст.5 Європейської конвенції з прав людини) має здійснюватися відповідно до Закону та не може здійснюватися з ознаками свавілля.

Питання розмежування дискреційних повноважень органу досудового розслідування та дій, що можуть містити ознаки свавілля, визначаються певною правовою передбачуваністю кримінального провадження та наявністю відповідних обґрунтувань, відносно застосування тих чи інших процесуальних заходів.

Слідчий суддя приходить до висновку, що зміна позиції органу досудового розслідування, відносно встановлення/виявлення ризиків в хронології кримінального провадження, повинна бути щонайменше обґрунтованою. Застосовність такої правової позиції є певним запобіжником можливих дій з боку органу досудового розслідування, які можуть містити ознаки свавілля.

Оскільки, матеріали клопотання не містять жодних посилань відносно моменту виникнення ризиків та встановлення/виявлення таких ризиків (відносно часу повідомлення про підозру та подання клопотання слідчим), слідчий суддя приходить до висновку про не доведення з боку органу досудового розслідування наявності ризиків та відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 182-183, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

11.07.2024