№ 187/1236/20
№ 1-кп/209/73/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2024 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кам`янське кримінальне провадження по справі № 1-кп/209/73/24 внесені в ЄРДР за № 0000435 від 18.07.2020 року та № 0000499 від 19.07.2020 року відносно обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 152 ч.4 та ст. 309 ч.1 Кримінального кодексу України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська /на теперішній час м. Кам`янське/ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта вища, працює водієм навантажувача в ТОВ «Логістік Юніон», не одружений, на обліку у нарколога не перебуває, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.05.2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяці. 04.11.2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок змінено і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, станом на 01.02.2022 року несплачена частина штрафу складає 12000 грн.;-

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2020 року в період часу приблизно з 17 год. 30 хв. по 19 - 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що малолітній потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не досяг 14 років, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вступив з останнім в статевий зв`язок тобто, ввів свій власний статевий орган в ротову порожнину малолітнього ОСОБА_6 . таким чином умисно вчинив дії сексуального характеру пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням власних геніталій щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди. Продовжуючи свої умисні злочинні дії, направлені на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , з використанням власного статевого органу щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, ОСОБА_4 ввів свій власний статевий орган в анальний отвір малолітнього ОСОБА_6 , тим самим вступив з останнім в статевий акт.

ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 152 ч.4 КК України, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою в пред`явленому органами досудового слідства обвинуваченні не визнав повністю, пояснив суду, що із потерпілим ОСОБА_7 познайомився 18.07.2020 року на обмеженому для доступу сайті в інтернеті, на якому саме не пам`ятає, де потерпілий виставив оголошення, що він нетрадиційної орієнтації та бажає вступити в статеві відносини з чоловіком. ОСОБА_4 це розсмішило і він вирішив пожартувати над потерпілим та запропонував тому зустрітися, потерпілий погодився. ОСОБА_4 приїхав на автомобілі Фольксваген» JОТ 250 в м. Кам`янське, де зустрівся із Вдовкіним, біля місця його проживання біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на БАМі. ОСОБА_8 вже його чекав, підійшов до його машини та сів в неї. ОСОБА_4 побачивши що потерпілому не 20 років як він зазначав в анкеті на сайті знайомств, сказав йому що це був жарт. ОСОБА_8 засмутився та спитав куди він буде їхати. Він сказав, що іде в смт. Петриківка. Той попросився їхати разом із ним. ОСОБА_4 погодився, і вони поїхали до нього в будинок розташований по АДРЕСА_2 , який особисто йому не належить, але в нього були від нього ключі та він з дружиною збиралися його придбати. Коли приїхали туди, ОСОБА_8 почав приставати до нього, торкаючись руками до його статевого органу, після чого ОСОБА_9 дав йому ляпаса рукою, на що той образився. ОСОБА_4 сказав ОСОБА_10 погуляти надворі поки він буде зайнятий справами. Хвилин через 40 він побачив, що хлопця ніде нема, сів в автомобіль шукав його по ОСОБА_11 та не знайшов зупинився біля магазину по АДРЕСА_2 . Близько 19-00 до нього під`їхали працівники поліції, заблокували його автомобіль, після чого витягнули із автомобіля, з ними знаходились двоє понятих, після чого його відвели до приміщення Петриківського РВ, де його почали обвинувачувати в зґвалтуванні малолітнього хлопця, однак він заперечував свою участь у скоєному. Був присутнім при обшуку свого автомобіля « Фольксваген» JОТ 250, який належить іноземній фірмі і який він користувався та будинку по АДРЕСА_2 , в якому працівники поліції за його участі та участі понятих знайшли його особисті презервативи, на задньому сидінні знайшли чиєсь волосся та наркотики, а також одну розу, яку він купив, щоб подарувати в якості жарту хлопцю. Вважає, що наркотики в автомобіль йому підкинули працівники поліції, так як мали ключі до автомобіля, коли його затримали та доставили в райвідділ. Заперечує свою участь у вчиненні дій сексуального характеру відносно потерпілого, вважає що він його оговорює, в анкетних даних на сайті знайомств ОСОБА_8 вказував, що йому 20 років. Всі показання під час досудового слідства давав під тиском працівників поліції які його били та примусили визнати вину.

Малолітній потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності матері і законного представника ОСОБА_12 , пояснив в суді , що він в липні 2020 року познайомився із ОСОБА_13 в Мережі інтернет на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_4 », є закладка « ОСОБА_14 », де він розмістив оголошення, що хоче спробувати зв`язок із чоловіком. Між ними була переписка інтимного характеру, вони надсилали фото один одному своїх статевих органів і ОСОБА_15 запропонував йому зустрітись для знайомства та для вступу в статеві відносини, на що він погодився. Про те що йому було 13 років він ОСОБА_16 говорив та писав по телефону, проте ОСОБА_15 говорив йому, щоб він нікому про це не говорив. 18.07.2020 року в день народження коли йому виповнилось 13 років, він відпросився у матері погуляти на вулиці і зустрівся із ОСОБА_16 , який приїхав на автомобілі «Фольксфаген» сірого кольору в АДРЕСА_2 . ОСОБА_15 йому запропонував поїхати до нього на дачу в с. Петриківку та відмітити його день народження, на що він погодився, він сів на переднє сидіння і вони поїхали до нього на дачу. Коли приїхали до будинку в с. Петриківка, де проживав ОСОБА_16 , то там нікого не було. Вони роздягнулися та здійснили взаємне оральне проникнення. Потім ОСОБА_15 запропонував анальне проникнення спочатку в нього, що ОСОБА_8 і здійснив, потім здійснив анальне проникнення в малолітнього ОСОБА_17 і йому при цьому було боляче, про що він повідомив ОСОБА_15 , сказавши що йому боляче, ОСОБА_15 припинив свої дії. Після цього, ОСОБА_15 ліг спати на дивані, а він вийшов із будинку і пішов додому , по вулиці зателефонував матері і все розповів. Вона сказала знайти когось, щоб його відвезли до поліції. Він знайшов тракториста який його відвіз в поліцію. Туди приїхала його мати і він їм все розповів і показав де все сталось.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_12 пояснила в суді , що вона є матір`ю потерпілого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з ним разом в АДРЕСА_3 . 18 липня 2020 року у сина ОСОБА_19 був день народження, йому сповнилось 13 років і він після обіду відпросився погуляти на вулицю, взявши с собою мобільний телефон. Через деякий час вона зателефонувала сину, але його мобільний телефон був відключений і вона почала хвилюватись. Через кілька годин син ОСОБА_20 їй зателефонував і розповів, що він знаходиться на території Петриківського району, де саме не знає та йде по дорозі, пояснивши, що знайомий чоловік по імені ОСОБА_15 на своєму автомобілі привіз його із АДРЕСА_2 до себе на дачу щоб відмітити його день народження на що він погодився, а потім забрав в нього телефон, після чого вступив з ним в оральний та анальний статевий зв`язок. Вона одразу зателефонувала до працівників поліції, приїхала в ОСОБА_11 в райвідділ, де був вже син. Там він працівникам поліції розповів про обставини статевих відносин із чоловіком по імені ОСОБА_15 , який вступав із ним у взаємний статевий зв`язок неприродним способом, орально та анально.

Свідок ОСОБА_21 в суді пояснив, що він 19.07.2020 року був присутнім в якості понятого при проведення обшуку автомобіля « Фольксваген» яким користувався ОСОБА_4 .. В той же день був присутнім при обшуку житлового будинку по АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_4 , який пояснив при обшуку, що в приміщенні будинку знаходиться ОСОБА_22 для особистого користування. Під час обшуку ОСОБА_4 пояснив, як він вступав в статеві відносини із малолітнім хлопцем за іменем ОСОБА_20 на дивані, вказавши пози та як вони займались оральним сексом, а потім між був статевий акт неприродним способом, який він не зміг закінчити. Був присутнім при слідчому експерименті 19.07.2020 року коли потерпілий ОСОБА_8 розповідав, як ОСОБА_4 вступав із ним в статеві відносини орально та анально та йому було боляче.

Свідок ОСОБА_23 в суді пояснив, що він був присутнім в якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 в будинку в смт. Петриківка, де ОСОБА_4 показував, обставини вступу у статеві відносини орально та анально з малолітнім ОСОБА_24 , якого в той день забрав з м. Кам`янського та привіз до себе в будинок.

Судом також відтворено відеозапис допиту свідка ОСОБА_25 допитаного судом 03.06.2021 року /обкладинка Т.1/, який був допитаний судом під час минулого розгляду за участі всіх учасників судового розгляду, оскільки останній не може з`явитися до суду. Згідно показань наданих минулому складу суду останній пояснив, що він 19.07.2020 року був присутнім в якості понятого при проведення обшуку автомобіля марки «Фольксваген», був присутній інший понятий ОСОБА_21 і власник автомобіля ОСОБА_4 .. Бачив, що працівники поліції в салоні автомобіля знайшли 4 сліп-пакеті із речовиною зеленого кольору, використані презервативи, серветки. Із портмоне ОСОБА_4 особисто дістав 2 сліп-пакети із наркотичною рослиною, пояснив, що він возить це для особистого вживання, без мети збуту, також бачив, що було знайдено шоколад та квітку троянду. Після обшуку автомобіля він був присутнім в якості понятого при обшуку у житловому будинку де мешкав ОСОБА_16 , а саме по АДРЕСА_2 за його участі та участі ОСОБА_4 , який відчиняв двері будинку, при обшуку він пояснив, що в приміщенні будинку знаходиться « ОСОБА_22 » для особистого користування і під час обшуку в одязі на вішалці було знайдено рослини зеленого походження, на столі пластикова пляшка із залишками рослин зеленого кольору. Спочатку ОСОБА_16 соромився говорити на статеві відносини із потерпілим, а потім розповів і показав, як він вступав в статеві відносини із малолітнім хлопцем за іменем ОСОБА_20 на дивані, як вони займались удвох оральним проникненням, а потім статевий акт в нього із хлопцем не стався, так як не було ерекції. Були опечатані покривало на дивані, знайдені презервативи и наркотики.

Судом також відтворено відеозапис допиту свідка ОСОБА_26 допитаного судом 13.07.2021 року /обкладинка Т.1/, який був допитаний судом під час минулого розгляду за участі всіх учасників судового розгляду, оскільки останній не може з`явитися до суду. Згідно показань наданих минулому складу суду останній пояснив, що 19.07.2020 року був присутнім про проведенні слідчого експерименту за участі малолітнього потерпілого ОСОБА_18 який пояснював, в присутності матері як він в інтернеті познайомився із чоловіком за підписом « ОСОБА_27 », зустрілись з ним в його день народження і цей чоловік по імені ОСОБА_15 запропонував поїхати до нього на дачу в с. Петриківка. Коли приїхали то займалися з цим чоловіком взаємним оральним проникненням, а потім неприродним способом взаємно проникали гені таліями один в одного анально, від чого ОСОБА_10 було боляче.

Згідно протоколу усної заяви ОСОБА_12 від 18.07.2020 року /а.с. 3 Т.3/ 18.07.2020 року о 21-45 хв. вона звернулась до органу поліції Петриківського ВП про те, що невідомий чоловік вступив в статеві зносини із її малолітнім сином ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.07.2020 року /а.с. 24-26 Т.3/ малолітній ОСОБА_12 в присутності матері та педагога в кабінеті Петриківського ВП пояснив, що 18.07.2020 року в соцмережі «В контакті» він познайомився із чоловіком, який був підписаний « ОСОБА_29 », який надсилав йому інтимні фото та запропонував вступити в статеві відносини, на що він погодився. 18.07.2020 роки він зустрівся із цим чоловіком біля магазину «АТБ» по вул. Дунайська в м. Кам`янське, сів в його автомобіль і чоловік повідомив що вони поїдуть на дачу. По дорозі чоловік торкав його статеві органи. Приїхавши до нього до будинку, чоловік запропонував вжити наркотичні засоби, на що він відмовився, а чоловік вживав їх. Після чого вони лягли на диван та вступили у взаємні оральні статеві відносини, Потім він вступив здійснив анальне проникнення у ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 здійснив анальне проникнення у малолітнього ОСОБА_17 , йому було боляче, про що він сказав ОСОБА_15 , після чого він одягнувся і вийшов із будинку і пішов додому. Після чого ОСОБА_6 погодився, щоб вказати будинок, в якому була зустріч із ОСОБА_16 , місце де останній вживав наркотичні засоби та у них були статеві відносини, потім показав місто де сталось сім`явиверження та місце куди ОСОБА_16 викинув використані презервативи.

Судом відтворений диск із відео фіксацією проведення слідчого експерименту від 19.07.2020 року за участі малолітнього ОСОБА_6 в присутності понятих, педагога ОСОБА_30 та матері ОСОБА_12 /а.с. 28 Т.3/, згіндо якого останній пояснював обставини, як 18.07.2020 року в соцмережі «В контакті» він познайомився із чоловіком , який був підписаний « ОСОБА_29 », який надсилав йому інтимні фото та запропонував вступити в статеві відносини, на що він погодився. 18.07.2020 роки він зустрівся із цим чоловіком біля магазину «АТБ» по вул. Дунайська в м. Камьянське, сів в його автомобіль на заднє сидіння і чоловік повідомив що вони поїдуть на дачу. По дорозі чоловік торкався його статеві органи. Приїхавши до нього до будинку, чоловік запропонував вжити наркотичні засоби, на що він відмовився, а чоловік вживав їх. Після чого вони лягли на диван та вступили у взаємні оральні статеві відносини, Потім він вступив здійснив анальне проникнення у ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 здійснив анальне проникнення у малолітнього ОСОБА_17 , йому було боляче, про що він сказав ОСОБА_15 , після чого він одягнувся і вийшов із будинку і пішов додому. Після чого ОСОБА_6 погодився, щоб вказати будинок, в якому була зустріч із ОСОБА_16 , місце де останній вживав наркотичні засоби та у них були статеві відносини, потім показав місто де сталось сім`явиверження та місце куди ОСОБА_16 викинув використані презервативи.

Згідно постанови від 19.06.2020 року /а.с. 38 Т.3/, було долучено в якості речових доказів труси сірого кольору та мобільний телефон марки «Самсунг А7», які були вилучені у ОСОБА_4 під час особистого огляду 19.07.2020 року.

Відповідно до протоколу огляду від 19.07.2020 року /а.с. 61-833 Т.3/ в приміщенні Петриківського ВП було оглянутий мобільний телефон марки «Самсунг А-7», який належить ОСОБА_4 , та який було вилучено в останнього при відкритті сторінки в контакті мається профіль підписаний « ОСОБА_31 », в якому мається переписка із ОСОБА_28 від 18.07.2020 року де мається запитання щодо статевих відносин і на запитання мовою оригіналу « ОСОБА_32 тебе лет і не посадят ли меня за растление ?» ОСОБА_8 написав, що йому 13 , але він буде мовчати /а.с. 86 Т.3/, потім сторони домовляються про зустріч для статевих відносин в 14-00 біля магазину АТБ, обмінюються інтимними фото та інтимною перепискою щодо дій сексуального характеру та статевих відносин неприродним способом ОСОБА_8 пояснює що йому ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також маються фото малолітнього потерпілого з яких вбачається, що останній не досяг повноліття.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.07.2020 року /а.с. 46-47 Т.3/ підозрюваний ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_33 пояснював в кабінеті Петриківського ВП, що 18.07.2020 він познайомився із хлопчиком нетрадиційної орієнтації в соцмережі, вони обмінювались інтимними фото, при зустрічі хлопчик в його автомобілі знімав шорти, показував оголений статевий орган. Потім вони поїхали до нього додому в АДРЕСА_2 де між ними було взаємне оральне проникнення, після чого одягли презервативи і хлопчик наполягав на статевому акті неприродним способом, однак він цього не зміг зробити із-за відсутності ерекції і це зробив пальцем, однак хлопець сказав що йому боляче, після чого він одягнувся та вийшов із будинку. Після чого, ОСОБА_16 прибувши в АДРЕСА_2 показав будинок, де була зустріч із хлопцем, ліжко де відбувались вказані обставини та статеві відносини із хлопцем, місце куди вони викинули використані презервативи, які він в подальшому відніс до свого автомобіля.

Судом відтворений диск із відео фіксацією проведення слідчого експерименту від 19.07.2020 року за участі підозрюваного ОСОБА_4 , в присутності понятих та захисника - адвоката ОСОБА_33 , який пояснював, що 18.07.2020 він познайомився із хлопчиком нетрадиційної орієнтації, вони обмінювались інтимними фото, при зустрічі хлопчик в його автомобілі знімав шорти, показував оголений статевий орган. Потім вони поїхали до нього додому в АДРЕСА_2 де між ними було взаємне оральне проникнення, після чого одягли презервативи і хлопчик наполягав на статевий акт і його боку неприродним способом, однак він цього не зміг зробити із-за відсутності ерекції і це зробив пальцем, однак хлопець сказав що йому боляче, після чого він одягнувся та вийшов із будинку. Після чого, ОСОБА_4 показав будинок, ліжко де відбувались вказані обставини та оральне проникнення із хлопцем, місце куди вони викинули використані презервативи, які він в подальшому відніс до свого автомобіля.

Відповідно протоколу огляду від 19.07.2020 року /а.с. 54-58 Т.3/, був оглянутий мобільний телефон «Ксяомі Редмі» чорного кольору який був наданий ОСОБА_12 і належав її малолітньому сину ОСОБА_6 . Під час слідчої дії було оглянуто фото ОСОБА_6 та оголошення на сайті знайомств, де зазначена переписка інтимного характеру . На телефоні відсутній діалог « ОСОБА_34 із користувачем «Серж Горелий».

Згідно висновку судового експерта № 674/1 від 05.08.2020 року /а.с. 158-159 Т.3/ кров ОСОБА_6 , 2007 року народження належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судового експерта № 674 від 06.08.2020 року /а.с. 161-162 Т.3/ кров підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , належить до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А, за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судового експерта № 623 від 17.08.2020 року /а.с. 169-171 Т.1/ в піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з обох рук підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкти №№1;2) наявність крові не встановлено, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини в даних об`єктах не виявлені, знайдені лише лусочки поверхневого шару епідермісу, непридатні для цитологічного дослідження. В піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з обох рук підозрюваного ОСОБА_35 наявність калу не встановлено. В піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з обох рук підозрюваного ОСОБА_4 клітини слизової оболонки прямої кишки не виявлені.

Згідно висновку судового експерта № 152 від 07.08.2020 року /а.с. 186 Т.3/ у ОСОБА_4 не виявлені тілесні ушкодження . В ротовій порожнині сперма не виявлена.

Згідно висновку судового експерта № 151 від 18.07.2020 року /а.с. 185 Т.3/ малолітній потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснював експерту про те, що «близько 14.30 годин я їхав в авто з незнайомим. Він у машині став чіплятися до мене і руками став трогати статеві органи. Приїхали на дачу. В хаті він роздягнув мене повністю. Ми лягли і стали ласкати один одному статеві органи. Я закінчив статевий акт. Сім`явиверження було на покривало ліжка. У нього не виділялась ніяка рідина - не було сім`явиверження. Потім я ліг на спину і він мені став засовувати член в пряму кишку, на член він одів презерватив. Через 5 секунд я сказав, що боляче і він витягнув статевий член і зняв презерватив. Потім він запропонував, щоб я заліз йому своїм пісюном в пряму кишку. Я засунув йому статевий член в пряму кишку і був там хвилин 5-30., сім`явиверження не було.» У нього не виявлені тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерту /а.с. 185 Т.3/, при судово-медичному дослідженні мазку і тампону з вмістом ротової порожнини сперматозоїди у ОСОБА_6 не виявлені.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого за ст. 152 ч.4 КК України, оскільки вона підтверджена доказами у своїй сукупності, зокрема показаннями показаннями малолітнього потерпілого, його законного представника, свідків, письмовими доказами: протоколами слідчих дій, висновками судових експертиз. Всі вищенаведені докази відтворюють всю картину злочину логічною та правдивою та не викликають сумніву у суду.

Оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає їх достатніми для визнання винним обвинуваченого у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст. 152 ч.4 КК України, оскільки ці докази узгоджуються між собою, не містять істотних розбіжностей, об`єктивно відображують хід подій, відповідають фактичним обставинам справи, не викликають у суду ніяких сумнівів в їх достовірності. Суд не приймає показання обвинуваченого даних ними суду під час судового розгляду з приводу того, що він почав переписку та зустрівся із малолітнім потерпілим заради жарту, також обвинувачений заперечує дії сексуального характеру відносно малолітнього потерпілого, оскільки ці показання протирічать показанням його самого даних на досудовому слідстві в тому числі і під час слідчих експериментів в присутності його захисника. На слідчих експериментах останній послідовно пояснював обставини вчинення дій сексуального характеру з малолітнім потерпілим, вказував на взаємне оральне проникнення, заперечував лише факт наявності анального проникнення статевим органом та на слідчому експерименті вказував, що здійснив це не статевим органом, а пальцями руки. Дані показання суд оцінює критично оскільки як вбачається з відеозапису слідчих експериментів та показань свідків які були присутні у якості понятих при слідчих діях, останній добровільно без будь якого примусу вказував в деталях на всі виконані ним дії в тому числі і сексуального характеру у відношенні малолітнього потерпілого. З відеозапису вбачається, що останній хоч і соромився розповідати про обставини вчинення злочину, але все ж таки пояснював досить детально та добровільно всі обставини. Також дана позиція захисту спростовується показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_17 , який як в суді так і на досудовому слідстві в присутності своєї матері і законного представника ОСОБА_12 впевнено впізнав в обвинуваченому ОСОБА_4 як особу, який вступав з ним 18.07.2020 року в статевий зв`язок неприродним способом в будинку розташованого в АДРЕСА_2 , та здійснював оральне та анальне проникнення в нього. Дійсно під час проведення слідчого експерименту 19.07.2020 року малолітній потерпілий ОСОБА_12 за участі понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , законного представника ОСОБА_12 , та педагога ОСОБА_30 пояснював обставини знайомства із ОСОБА_4 в мережі Інтернет під акаунтом «Серж Горелий», про пересилання між ними фотографій інтимного характеру та зустрічі з ним 18.07.2020 року в м. Кам`янському, після чого на пропозицію ОСОБА_4 вони поїхали до будинку обвинуваченого, де вступали у взаємні оральні та анальні статеві відносини, також потерпілий підтверджував анальне проникнення в нього обвинуваченого саме статевим органом. Пояснення потерпілого ОСОБА_12 як на досудовому слідстві так і в суді є послідовними, не суперечать один одному і пов`язуються із іншими доказами в сукупності і не довіряти їм у суду немає підстав. Пояснення малолітнього потерпілого ОСОБА_12 підтверджуються поясненням його матері та законного представника ОСОБА_12 яка 18.07.2020 року в 21-45 звернулась до органу поліції із заявою про те, що невстановлена особа 18.07.2020 року вступила в статеві зносини із її малолітнім сином ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить протокол прийняття заяви ( а.с.3 т.3) та особисті пояснення в судовому засіданні про те, що 18.07.2020 року її малолітній син ОСОБА_36 якому в той день було день народження і виповнилось 13 років, пішов гуляти на АДРЕСА_4 , де вони проживають разом із сином, а через деякий час ОСОБА_20 зателефонував їй розповів що він знаходиться в с. Петриківка, про статеві відносини неприродним способом із ОСОБА_16 який відвіз його на автомобілі до свого будинку, що вони займались статевим актом неприродним способом і йому було боляче, після чого вона звернулась до працівників поліції із заявою про злочин. Вона приймала участь разом із сином на слідчому експерименті 18.07.2020 року і ОСОБА_20 давав пояснення і показував як і де відбувались статеві відносини між сином та Стрельцовим. Пояснення законного представника потерпілого ОСОБА_12 як на досудовому слідстві так і в суді є послідовними, не суперечать один одному і пов`язуються із іншими доказами в сукупності і не довіряти їм у суду немає підстав.

Суд також зазначає, що існують відмінності в поясненнях обвинуваченого та потерпілого наданих ними під час слідчих експериментів щодо анального проникнення в тіло потерпілого, а саме обвинувачений під час слідчого експерименту вказував на проникнення в анальний отвір потерпілого пальцями руки оскільки в нього не було ерекції, а потерпілий вказував, що анальне проникнення було саме статевим органом обвинуваченого. Суд оцінює ці суперечності в показаннях критично в частині показань обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки як вже зазначалося судом останній соромився давати пояснення під час слідчих дій щодо деталей вчинення злочину та намагався пом`якшити таким чином свою відповідальність, та уникнути тяжкості кримінального правопорушення вказуючи також, що оральне проникнення в нього відбулося саме під тиском малолітнього потерпілого також не було анального проникнення статевим органом в малолітнього потерпілого. Дані показання спростовуються як вже зазначено судом показаннями самого малолітнього потерпілого, який поступово вказував на обставини вчинення злочину відносно нього досить детально, та на той момент внаслідок свого віку не міг би вигадати такі деталі вчинення щодо нього дій сексуального характеру. Суд вважає, що обставини вчинення злочину встановлені судом та викладені потерпілим під час проведення слідчих дій в вищезазначеному протоколі слідчого експерименту достовірні, деталізовані в найменших деталях та укладаються в логічну картину тих подій, що сталися під час вчинення злочину.

Судом не приймаються доводи обвинуваченого щодо неналежного виконання захисником адвокатом ОСОБА_37 своїх обов`язків під час досудового розслідування, оскільки жодних зауважень та скарг під час досудового розслідування на захисника обвинуваченим ОСОБА_4 не заявлялось та не було подано. Скаргу обвинуваченим ОСОБА_4 було подано відносно адвоката лише під час попереднього судового розгляду, по якій було проведено перевірку Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатів Дніпропетровської області та рішенням від 12.08.2021 року №39/ДПВ-21 відмовлено в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_33 /а.с. 189-192 Т.6/. Також суд досліджуючи відеозаписи слідчих дій за участі обвинуваченого та його захисника не вбачає порушень з боку сторони захисту та неналежного виконання адвокатом своїх обов`язків оскільки останній займав активну позицію та ставив питання учасникам слідчих дій, тому порушень права на захист судом не виявлено.

Судом також не приймаються доводи сторони захисту, що обвинувачений під час досудового розслідування давав викриваючи себе свідчення під тиском та фізичним та психологічним впливом працівників поліції, дані доводи перевірені судом шляхом направлення відповідної ухвали суду від 23.03.2023 року на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві, та доручено провести перевірку зробленої в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 заяви про застосування до нього недозволених методів впливу по кримінальному провадженню працівниками поліції ВП№10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема слідчим ОСОБА_38 та працівником Грачовим /а.с. 77 Т.6/. На підставі ухвали суду 19.09.2023 року було внесено відомості про злочин в ЄРДР за №0001470. Постановою слідчого від 29 грудня 2023 року було закрито вищезазначене кримінальне провадження за відсутністю доказів та складу злочину, оскільки факти викладені в заяві ОСОБА_4 свого підтвердження не знайшли. /а.с. 1-3 Т.7/. Крім того згідно рішення від 12.08.2021 року №39/ДПВ-21 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів Дніпропетровської області яким було відмовлено в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_33 /а.с. 189-192 Т.6/, зазначено, що адвокат ОСОБА_39 при розгляді дисциплінарною комісією скарги ОСОБА_4 надав письмові пояснення, згідно яких під час конфіденційної зустрічі з підзахисним останній категорично заперечував застосування до нього заходів фізичного впливу з боку працівників поліції, також під час допиту ОСОБА_4 слідчим в присутності захисника слідчий жодним чином не тиснув на підзахисного і той давав покази добровільно /а.с 190-191 Т.6/. Також як суд зазначав вже, що досліджуючи відеозаписи слідчих дій за участі обвинуваченого та його захисника не вбачав тиску зі сторони працівників поліції оскільки останній давав викривальні показання добровільно без підказок та викладав деталі які не могли були відомі працівникам поліції та не висвітлювалися потерпілим до цього, отже не могли бути відомі поліції до проведення цих слідчих дій за участі ОСОБА_4 ..

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність дозволів на проведення слідчих експериментів від власників майна, та які зволікають визнання протоколів проведення слідчих експериментів недопустимими доказами, то суд зазначає, що в матеріалах провадження наявні заяви ОСОБА_4 /а.с. 23, 43 Т.3/. Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений не є особою, яка володіє вказаним домоволодінням, а тому не міг надати дозвіл на проведення слідчих експериментів, не може бути взято до уваги, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 як під час досудового розслідування та і при судовому розгляді не заперечував того, що він користувався будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому відповідно до аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ч. 1 ст. 233, ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє (є власником чи користується на праві оренди, іншому праві оплатного чи безоплатного передання у користування та володіння), за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.

Що стосується доводів сторони захисту про порушення вимог КПК України в частині не роз`яснення малолітньому потерпілому його прав передбачених КПК України та ст. 63 Коституції України суд також сприймає критично оскільки, згідно протоколів слідчих дій зокрема протоколу проведення слідчого експерименту /а.с. 24 Т.3/ потерпілому під розпис роз`яснені його права передбачені КПК України в присутності законного представника його матері та педагога, та в присутності понятих, так саме підписи містять і інші протоколи слідчих дій за його участі, щодо роз`яснення його прав. Зазначення малолітнього потерпілого в судовому засіданні щодо не роз`яснення його прав під час досудового розслідування, суд розцінює як помилковість в сприйнятті потерпілим процесуальних дій внаслідок його віку. Також дані обставини не підтвердила його мати законний представник ОСОБА_12 ..

Стосовно посилань сторони захисту на недопустимість доказів отриманих під час досудового розслідування, суд також зазначає.

Частина 1 статті 87 КПК передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тоді як частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

В постанові ВС від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18 вказано, що вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

У постановах від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к ВС зауважив, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

В постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к ВС вказав, що суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

В постанові від 06 липня 2021 року у справі № 720/49/19 ВС зауважив, що оцінюючи надані сторонами докази на предмет їх допустимості згідно з частиною 1 статті 87 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що зазначені положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані у відповідній нормі. Тобто, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими. У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Повертаючись до обставин цієї справи Суд зауважує, що вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі Суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи - отримання доказів внаслідок поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та на правову допомогу захисника тощо - не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику.

Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

В постанові від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд указав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

Як наслідок слід констатувати, що вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд констатує, що в цій справі ці положення не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими, адже вони мають місце не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Так, порушень вимог ст. 237 КПК під час проведення слідчих дій, які б, як указав ВС, були фундаментальними, не установлено.

Доводи захисту щодо недотримання вимог КПК стосуються питання якості формування протоколів слідчих дій (питання якості їх змісту, зазначення/не зазначення певних даних), однак не містять у собі посилань на порушення фундаментальних прав і свобод особи.

Відповідно ці докази не можуть вважатися недопустимими на підставах описаних стороною захисту, оскільки не витікають з порушень ст. 87 КПК та не враховують того, що в постанові від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд указав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів. Більш того, в постанові від 11 квітня 2019 року в справі № 642/5974/13-к Верховний Суд зауважив, що встановлення судом недопустимості доказів або порушень вимог процесуального закону під час збирання доказів не може повністю спростовувати фактів, які в них зафіксовано.

Щодо пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не був обізнаний про малолітній стан потерпілого ОСОБА_6 , суд також до уваги не приймає і вважає як намір уникнути кримінальної відповідальності, так як із листування мобільного телефону марки «Самсунг А-7», який належить ОСОБА_4 , та який був у нього вилучений під час особистого огляду і досліджений в закритому судовому засіданні, із якого вбачається діалог у вигляді смс-повідомлень між обвинуваченим ОСОБА_4 та малолітнім потерпілим ОСОБА_6 щодо можливих статевих відносин між ними, де ОСОБА_16 запитує у ОСОБА_40 скільки йому років та чи не посадять його за розтління малолітніх, на що ОСОБА_6 йому повідомляє, що йому 13 років, але він буде мовчати / а.с. 86 т.3/, потім ОСОБА_4 його попереджає, щоб він нікому про нього не говорив / а.с.101 т.3/ після чого домовляється про зустріч із малолітнім ОСОБА_6 18.07.2020 року в 14.00 в м. Камьянському для статевих відносин. Вказані пояснення спростовують покази обвинуваченого щодо необізнаності віку малолітнього потерпілого.

Мотиви неврахування окремих доказів

Водночас, Суд погоджується з аргументами захисту про порушенням умов КПК стороною обвинувачення при проведенні слідчих дій обшуків автомобіля та домоволодіння /а.с. 6-12, 15-21 Т.3/, виходячи з наступного.

19.07.2020 року були проведені обшуки автомобіля та домоволодіння без ухвали слідчого судді як невідкладні слічі дії.

19.07.2020 року під час проведеного обшуку за участі ОСОБА_4 в автомобілі «Фольксваген» р.н. JОТ 250, який він користувався, під час обшуку слідчим в присутності понятих серед іншого було виявлено вологі серветки, два використаних презервативи, запаковані презервативи фірми «Долфі», полотенце, простирало, решки волосся. В салоні автомобіля під заднім сидіння було виявлено шоколадку «Рошен 80% какао» та квітку троянду в поліетиленовому пакеті. Як пояснив ОСОБА_41 належить малолітньому хлопцеві на ім`я ОСОБА_20 і для нього він придбав троянду аби привітати його із днем НОМЕР_1 .

19.07.2020 року під час проведеного обшуку за участі ОСОБА_4 . домоволодіння На запитання слідчого де відбулись статеві зносини із малолітнім хлопцем по імені ОСОБА_20 , ОСОБА_16 вказав рукою на диван і пояснив, що саме тут стались статеві зносини, після чого було вилучено одіяло сірого кольору.

Надалі ухвалами слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.07.2020 року, на наступний день після проведення обшуків, було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл, слідчому на проведення обшуку автомобіля та домоволодіння, з метою виявлення та фіксацією, а також вилучення вищезазначених речей.

Під час підготовчого судового Згідно ч. 3 ст. 233 КПК України Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому в даному випадку підстави передбачені ч.3 ст. 233 КПК України відсутні, оскільки не передбачало будь яких обставин невідкладності проведення даних слідчих дій.

Суд звертає увагу на висвітлену у постанові ККС ВС від 06 червня 2023 року у справі № 489/6721/21 (провадження № 51-4081км22) позицію, з якої вбачається те, що обмеживши сторони права на апеляційне оскарження певних ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, законодавець передбачив інший механізм висловлення незгоди із рішеннями слідчого судді. За приписами ч. 3 ст. 309 КПК на ухвали слідчого судді, які не оскаржуються під час досудового розслідування, можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді. Суд, отримавши такі заперечення, має їх розглянути під час підготовчого провадження або під час судового розгляду, в залежності від характеру поставленого питання, і прийняти вмотивоване рішення. Верховний Суд вже неодноразово зазначав, що суд, який розглядає обвинувачення по суті, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини для вирішення питань, важливих для виконання його завдань.

У постанові від 18 липня 2023 року (справа № 760/2468/22, провадження № 51-2937км23) ККС констатував, що суд першої інстанції повинен перевірити доводи сторін, які стосуються їхньої незгоди із ухвалами слідчих суддів, що не підлягають окремому апеляційному оскарженню. Колегія суддів наголосила, що ненадання відповідей на доводи такого заперечення не лише не ґрунтуються на положеннях чинного кримінального процесуального закону, але й суперечать положенням ч. 3 ст. 309 КПК.

Суд вважав, що сторони кримінального провадження мають можливість оспорити обґрунтованість ухвали слідчого судді, про яку йдеться у цій справі, що, власне, і було зроблено під час підготовчого судового засідання у відповідності до ч. 3 ст. 309 КПК. Суд зобов`язаний належним чином розглянути ці заперечення та прийняти рішення по суті питання, ґрунтуючись на власній оцінці обставин провадження. У цьому провадженні цього зроблено не було.

Отже, за практикою суду касаційної інстанції, суд має належно перевірити заперечення учасника провадження на рішення, ухвалені слідчим суддею під час досудового розслідування, які не є предметом самостійного апеляційного оскарження.

Під час підготовчого провадження, стороною захисту було подано заперечення на ухвали слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.07.2020 року. Також було заявлено про необхідність дослідження фіксації розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення вищезазначених обшуків.

Судом було задоволено клопотання сторони захисту та витребувано з Петриківського районного суду Дніпропетровської області копію запису судового засідання по справі № 187/966/20 провадження 1-кс/0187/327/20, зробленого за допомогою технічного засобу від 20 липня 2020 року за розглядом клопотання слічого СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_42 у кримінальному провадженні № 0000435, внесеному до ЄРДР 18.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля "Фольцваген пасат" реєстраційний номер НОМЕР_2 , він-код НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_4 та до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного слідчим суддею Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_43 .. На виконання ухвали суду надійшла копія запису судового засідання під час огляду та прослуховування даного запису виявилося відсутність фіксування оголошення ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуків /а.с. 196 Т.6/.

Згідно ст. 87 КПК України Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

3. Недопустимими є також докази, що були отримані:

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення.

Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.

Як встановлено судом обшуки були проведені без попереднього дозволу суду та без підстав передбачених для проведення обшуку невідкладно як передбачено ст. 233 ч.3 КПК України. Також ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшуки винесені без проведення повної технічної фіксації засідання. В даному випадку докази є недопустимим внаслідок порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Суд враховуючи вищенаведене вбачає порушення конкретної норми конституції України, тому дані докази повинні бути визнані недопустимими навіть не зважаючи на наявність відповідних ухвал слідчого судді.

З приводу інших доказів, які були отримані внаслідок проведених обшуків, суд звертає на практику ЄСПЛ, викладеної в рішеннях у справі „Балицький проти України" від 3.11.2011, заява №12793/03, „Тейшейра де Кастро проти Португалії", від 9.06.1998, „Шабельник проти України", від 19.02.2009, заява № 16404/03, якими встановлено різновид доктрини «плодів отруєного дерева», коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які б не були отримані, якби не були отримані перші. Отже, в даному конкретному випадку суд вважає, що допустимі самі по собі докази в цьому кримінальному провадженні, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази а саме докази отримані внаслідок проведення обшуків, стають недопустимими.

Такими доказами є:

Речові докази вилучені під час обшуків: автомобіль « Фольксваген» р.н. JОТ 250, рештки волосся, два використані презервативи, ганчірку білого кольору, простирадло та покривало, дві ганчірки сірого кольору ,запаковані презервативи фірми « Долфі» /а.с. 13 Т.3/; покривало , вилучене вул. Козацька, 1 смт. Петриківка / а.с. 22 т.3/;

Висновок судового експерта № 674/3 від 17.08.2020 року згідно якого на доставленому для дослідження простирадлі виявлені сперматозоїди без домішки крові. На трусах ОСОБА_4 , двох ганчірках білого кольору -серветках , двох ганчірках сірого кольору, покривалі з ліжка, на рушнику, в решті слідів на простирадлі та на покривалі сперматозоїди не виявлені. В частині слідів на рушнику знайдена кров людини. При серологічному дослідженні слідів сперми виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливості походження даних слідів від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, кров і виділення якої містять тільки антиген Н. Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів сперми на простирадлі від підозрюваного ОСОБА_4 , крові та виділенням якого властивий виявлений в слідах антиген Н. Походження слідів сперми на простирадлі від потерпілого ОСОБА_6 , крові і виділенням якого властиві антигени В і Н, виключено. /а.с. 152-155 Т.3/;

Висновок судового експерта № 674/2 від 21.08.2020 року, згідно якого на зовнішніх та внутрішніх поверхнях двох презервативів (об`єкти №№1-4) встановлена наявність слини. Наявність крові в об`єктах №№1-4 не встановлена. На поверхнях цих двох презервативів (об`єкти №№1- 4) сперматозоїди не знайдені. При серологічному дослідженні слини на зовнішній та внутрішній поверхнях презервативу 1 (об`єкти №№1,2) та на внутрішній поверхні презервативу 2 (об`єкт №4) виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливості походження слини у зазначених об`єктах від особи (осіб) виділенням та груповій характеристиці крові якої (яких) характерний виявлений антиген, тобто від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. При серологічному дослідженні слини на зовнішній поверхні презервативу 2 (об`єкт №3) виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості походження слини у зазначеному об`єкті від особи (осіб) виділенням та груповій характеристиці крові якої (яких) характерні виявлені антигени, тобто від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н. Також не виключена можливість суміші слини від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н, або без нього та від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Враховуючи результати серологічного дослідження слини на зовнішній поверхні презервативу 2 (об`єкт №3) і групову властивість крові та виділень потерпілого ОСОБА_6 , не виключена можливість походження слини у зазначеному об`єкті від нього, оскільки виявлені антигени В і Н властиві його виділенням та груповій характеристиці крові. Оскільки антиген В, який є одним із основних групо специфічних антигенів, що характерні для крові та виділень потерпілого ОСОБА_6 , в слідах слини об`єктів №№1,2,4 не виявлений, даних про присутність його слини в вказаних слідах не отримано. Враховуючи результати серологічного дослідження слини на зовнішній та внутрішній поверхнях презервативу 1 (об`єкти №№1,2) та на внутрішній поверхні презервативу 2 (об`єкт №4) і групову властивість крові та виділень підозрюваного ОСОБА_4 , не виключена можливість походження слини у зазначених об`єктах від нього, оскільки виявлений антиген Н, властивий його виділенням та груповій характеристиці крові. Також не виключена можливість домішку слини підозрюваного ОСОБА_4 на зовнішній поверхні презервативу 2 (об`єкт №3), оскільки, один із виявлених антигенів, а тобто антиген Н, властивий його виділенням та груповій характеристиці крові. /а.с. 164-166 Т.3/;

Висновок судового експерта № 674/4 від 27.08.2020 року згідно якого доставлене на дослідження волосся, вилучене з автомобіля марки «Фольксваген» р.н НОМЕР_4 , є волоссям людини і походить з голови. Характер кореневих кінців волосся об`єктів свідчить про те, що вони відокремлені гострим предметом. При порівняльному дослідженні волосся, вилучене з автомобіля марки «Фольксваген» р.н НОМЕР_5 , схоже між собою за основними морфологічними ознаками: за формою, за кольором, за наявністю пігменту в кірковому шарі, його кольору, розташуванню пігменту в кірковому шарі, по характеру скупчення пігменту в кірковому шарі, за наявністю пігментофорів, за характером малюнку кутикули. При порівняльному дослідженні волосся, вилученого з автомобіля марки «Фольксваген» р.н НОМЕР_5 , з волоссям з голови ОСОБА_6 і з волоссям з голови ОСОБА_4 вони мають як ознаки подібності, так і ознаки несхожості /а.с. 179-181 Т.3/.

Висновок судового експерта № 676 від 10.09.2020 року на одному змиві використаних презервативів (об`єкт №3ц), що був наданий на дослідження, наявність калу не встановлено; клітини слизової оболонки прямої кишки та ротової порожнини не виявлені. Однак, знайдені епітеліальні клітини, групова та статева належність яких не визначена через недостатню кількість придатних для дослідження клітин з ядрами та через не виявлення антиґенів А,В,Н ізосерологічної системи АВ0. Оскільки групова та статева належність клітин в змиві (об`єкт №3ц) не встановлена, то висловитися про походження їх від будь-яких осіб не представляється можливим. На двох презервативах (об`єкти №№1ц;2ц), та змивах (об`єкти №№4ц;5ц), що також були надані на дослідження, наявність калу не встановлено; клітини слизової оболонки прямої кишки не виявлені /а.с. 179-182 Т.3/

Оскільки джерелом вищезазначених доказів є обшуки, які визнані судом недопустимими, останні також згідно доктрини «плодів отруєного дерева», визнаються судом недопустимими.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні доведена вина обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що він виконав усі дії, які вважав необхідними для вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та анальним проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , тобто скоїв злочин за ч.4 ст. 152 КК України Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, винуватість ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення доведена і підстави для перекваліфікації його дій відсутні. На підставі аналізу та оцінки наведених і досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і кваліфікує його дії за ч.4 ст.152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 19.07.2020 року в період часу з 01 год. 00 хв. до 02 годин під час обшуку автомобіля марки «Фольксваген», модель «Пасат» сірого кольору, р.н. НОМЕР_6 , який перебував у фактичній власності ОСОБА_4 що на час обшуку перебував поблизу магазину «Аврора» по

АДРЕСА_2 , з бардачка салону вказаного автомобіля вилучено чотири сліп-пакети з речовиною рослинного походження, зеленого кольору у подрібненому та висушеному стані, з різким характерним запахом. Також, під час проведення обшуку у вказаному автомобілі виявлено портмоне, яке належить ОСОБА_4 яке знаходилось в салоні автомобіля, в якому вилучено один сліп-пакет, в якому знаходилась аналогічна речовина рослинного походження, зеленого кольору у висушеному та подрібненому вигляді.

Відповідно до висновку експерта № 19/104-8/3772 від 21.10.2020 року надані на експертизу 21.07.2020 року речовини рослинного походження зеленого кольору масами 0,5939 г, 1,2927 г, 1,3050 г, 3,6555 г, які вилучені в ході проведення огляду автомобіля марки «Фольксваген», модель «Пасат» сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_7 , який належить

ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 від 19.07.2020 року, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить відповідно 0,5321 г, 0,9645 г, 1,1699 г, 1,1823 г, 3,2936 г.

Крім того, 19.07.2020 в період часу з 03 год. 00 хв. по 03 год. 37 хв. під час обшуку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично тимчасово мешкав ОСОБА_4 , в лівій кишені чоловічих шортів чорного кольору з вставками червоного кольору в середині вказаного будинку виявлено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору у подрібненому та висушеному стані.

Відповідно до висновку експерта № 19/104-8/3917 від 12.10.2020 року надана на експертизу 30.07.2020 року речовина рослинного походження зеленого кольору, вилучена в ході проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , масою 7,4564 г, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить відповідно 6,8450 г.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 на думку сторони обвинувачення своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою в пред`явленому органами досудового слідства обвинуваченні не визнав повністю, пояснив суду, вважає, що наркотики в автомобіль та домоволодіння йому підкинули працівники поліції, так як мали ключі до автомобіля, коли його затримали та доставили і райвідділ. Всі показання під час досудового слідства давав під тиском працівників поліції які його били та примусили визнати вину.

Дослідивши надані суду докази, надавши кожному з них і їм у сукупності належну оцінку з точки зору достатності й допустимості, суд дійшов висновку про недоведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину за ст. 309 ч.1 КК України, виходячи з наступного.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до частини 5 статті 9 КПК повинна враховуватися при застосуванні кримінального процесуального законодавства України. Так, ЄСПЛ вважає, що доведення "поза розумним сумнівом" відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються при визначенні кримінальної відповідальності і має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення по справах "Козинець проти України", "Авшар проти Туреччини", "Севтап Везнедароглу проти Туреччини").

Підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за даною ст. 309 ч.1 КК України стали результати проведених працівниками поліції обшуків від 19.07.2020 року автомобіля та домоволодіння /а.с. 6-12, 15-21 Т.3/, та виявлення в автомобілі та домоволодінні наркотичних засобів. Дані обшуки визнані судом недопустимими з мотивів наведених вище.

Внаслідок чого, суд відповідно до практики ЄСПЛ, викладеної в рішеннях у справі „Балицький проти України" від 3.11.2011, заява №12793/03, „Тейшейра де Кастро проти Португалії", від 9.06.1998, „Шабельник проти України", від 19.02.2009, заява № 16404/03, якими встановлено різновид доктрини «плодів отруєного дерева», коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які б не були отримані, якби не були отримані перші. Отже, в даному конкретному випадку суд вважає, що допустимі самі по собі докази в цьому кримінальному провадженні, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази а саме докази отримані внаслідок проведення обшуків, стають недопустимими.

Такими доказами є:

Речові докази: речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, у висушеному, подрібненому вигляді, які зовні схожі на рослини «Конопель», що міститься в спецпакетах № ЕХРТТО200037, НОМЕР_8 та пакет з речовиною білого кольору в подрібненому стані зовні схожу на психотропну речовину « Амфетамін» що міститься в спецпакеті № ЕХРТТО200724 /а.с. 28 Т.2/, один паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, яка знаходиться в пакеті № № НОМЕР_9 , обрізана пляшка обвуглена кіптявою яка знаходиться в пакеті № № ЕХРТО200723 /а.с. 37 Т.2/- вилучені під час обшуків.

Висновок судового експерта № 19/104-8/3772 від 21.10.2020 року надані на експертизу 21.07.2020 речовини рослинного походження зеленого кольору масами 0,5939 г, 1,0729 г, 1,2927 г, 1,3050 г, 3,6555 г, які вилучені в ході огляду автомобіля марки «Volkswagen - VW» D3 PASSAT, н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 від 19.07.2020 року (згідно з постановою слідчого), є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить відповідно 0,5321 г, 0,9645 г, 1,1699 г, 1,1823 г, 3,2936 г. Надана на експертизу 21.07.2020 кристалічна речовина білого кольору масою 0,0479 г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін. Маса метамфетаміну становить 0,0177 г. На внутрішній поверхні наданого на експертизу 21.07.2020 металевого виробу виявлено екстракт канабісу - особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений. Маса екстракту канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 0,0132 г. / а.с.20-24-27 т.2/.

Висновок судового експерта № 19/104-8/3917 від 12.10.2020 року надана на експертизу 30.07.2020 речовина рослинного походження зеленого кольору, вилучена в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (згідно копії постанови слідчого), масою 7,4564 г, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Речовина рослинного походження зеленого кольору, масою 7,4564 г, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 6,8450 г. На поверхні наданого на експертизу 30.07.2020 фрагменту полімерної ємності блакитного кольору з нашаруванням речовини коричневого кольору, виявлено екстракт канабісу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса екстракту канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 0,0214 г. /а.с.39 Т.2/.

Згідно вищевикладених висновків та недопустимих доказів наданих суду стороною обвинувачення за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України, неможливо встановити та з цих доказів прийти до обґрунтованого висновку поза розумним сумнівом, що обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч.1 КК України. Обвинувачений свою вину не визнає, докази надані стороною обвинувачення на обґрунтування вини є недопустимими. Інших доказів вини обвинуваченого суду не надано.

За змістом ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину. Якщо у ході судового розгляду не буде доведено, що був вчинений злочин, в якому обвинувачується особа, або не буде доведено, що злочин вчинений обвинуваченим, або не буде доведено, що в діянні обвинуваченого є склад злочину суд ухвалює виправдувальний вирок.

Суд визнає, що під час даного судового розгляду вичерпані можливості усунути суперечності та сумніви щодо доведення стороною обвинувачення винуватості обвинуваченого за ст. 309 ч.1 КК України.

За таких обставин суд вважає, що за неналежністю, а також неспроможністю та недостатністю досліджених у сукупності доказів, які отримані з порушенням вимог КПК України, є недоведеним, що злочин передбачений ст. 309 ч.1 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 був вчинений ним, у зв`язку з чим на підставі ст.373 ч.1 п.2 КПК України останнього слід визнати невинуватим у пред`явленому в цій частині обвинувачення та виправдати його.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

Окремим виявом справедливості є відповідність покарання вчиненому злочину, адже покарання за злочин повинно бути домірним злочину (див. те ж рішення КС України, п. 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2020 року в Справа № 1-42/2004).

Даний принцип (індивідуалізації юридичної відповідальності) має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди (див. рішення Конституційного Суду України від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року).

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022)/

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

В цій ситуації, обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст.. 67 КК України є рецидив злочинів.

Також, Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікарня-нарколога не перебуває, має місце проживання, його стан здоров`я, спосіб життя, позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції статті 152 ч.4 КК у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, Суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, та в ключі того, що відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо Суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Суд звертає до увагу, що ОСОБА_4 був засуджений 20.05.2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

04.11.2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок був змінений і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, однак станом на 01.02.2022 року несплачена частина штрафу складає 12 000 грн, що підтверджується листом начальника Дніпровського районного відділу ДУ «Центру пробації».

Суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 повинно бути призначено в межах санкції ч. 4 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, та із самостійним виконанням покарання призначеного ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04.11.2019 року відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України.

Відповідно до ст.72 ч.3 КПК України основне покарання у виді штрафу при призначення покарання при сукупності вироків складанню із іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

З метою забезпечення виконання вироку, суд вважає доцільним запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Як вбачається із протоколу ОСОБА_4 /а.с. 29 Т.3/, його було затримано в порядку ст.208 УПК України із 19 липня 2020 року, а тому строк відбування покарання йому слід вважати з моменту затримання, а саме з 19.07.2020 року. Строк попереднього ув`язнення відповідно до ст. 72 КК, слід зарахувати у строк відбування покарання.

Цивільний позов законним представником потерпілого ОСОБА_12 по справі не заявлений.

Згідно ч. 1,2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню № 0000499 в розмірі 1961 грн 60 коп за проведення судової експертизи наркотичних засобів № 19/104-8/3772 від 21.10.2020 року та 1307 грн 60 коп за про ведення судової експертизи наркотичних засобів № 19/104-8/3917 від 12.10.2020 року, а всього 3 269 грн ( три тисячі двісті шістдесят дев`ять ) грн підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету оскільки в цій частині обвинувачення судом обвинуваченого виправдано.

Речові докази по справі у відповідності до вимог ст. 100 КПК України автомобіль «Фольксваген» р.н. НОМЕР_10 та мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «А7», дві ганчірки білого кольору, простирадло та покривало, 2 ганчірки сірого кольору ,запаковані презервативи фірми « Долфі», покривало , вилучене АДРЕСА_2 , рушник які належать ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили підлягає поверненню обвинуваченому, зразки крові та слини, 2 використаних презервативи які вилучені у ОСОБА_4 , залишки змивів на марлеві серветки, зразки крові та слини ОСОБА_6 ( два конверта), контрольні марлі (два конверта), зразки крові та слини ОСОБА_4 ( два конверта), контролі марлі ( два конверти), зрізи нігтьових пластин із рук Стрільцова ( 2 конверти) осади з об. № 1,2 на ниточках марлі з контрольним зразком марлевої серветки ( 1 конверт), залишки волосся вилученого із автомобіля « Фольксваген» труси сірого кольору, речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, у висушеному, подрібненому вигляді, які зовні схожі на рослини «конопель», що міститься в спецпакетах № ЕХРТТО200037, НОМЕР_8 та пакет з речовиною білого кольору в подрібненому стані зовні схожу на психотропну речовину « Амфетамін» що міститься в спецпакеті № НОМЕР_11 , один паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, яка знаходиться в пакеті № № НОМЕР_9 , обрізану пляшку, яка обвуглена кіптявою і знаходиться в пакеті № № ЕХРТО200723 наркотичний засіб канабіс ( в перерахунку на висушену речовину) масами: 0,5321 г, 0,9645 г, 1,1699 г, 1,1823 г, 3,2936 г, метамфітамін масою 0,0177 г, екстрат канабісу ( в перерахунку на висушену речовину) масою 0,0132 г канабіс( в перерахунку на висушену речовину) масою 6,8450 г, екстрат канабісу ( в перерахунку на висушену речовину ) масою 0,0214г підлягають знищенню.

Стосовно водійського посвідчення та реєстраційного документу на автомобіль «Фольксваген» р.н. JОТ 250 код НОМЕР_3 , суд зазначає, що вищезазначені документи речовими доказами не визнавалися та знаходяться в салоні автомобіля, що підтверджується листами поліції /а.с. 2239-240, 250 Т.1/, зазначені документи підлягають поверненню ОСОБА_4 разом з автомобілем.

Арешт накладений під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2020 року на автомобіль марки «Фольксваген Пасат» реєстраційний номер НОМЕР_2 , він-код НОМЕР_3 яким користується ОСОБА_4 та на мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «А7», який належить ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч.4 КК України і призначити йому покарання у виді 10 / десяти / років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутого покарання призначеного ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04.11.2019 року, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 /десять / років та штрафу в розмірі 12000 грн., який згідно із ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

ОСОБА_4 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, визнати невинуватим та виправдати.

Строк покарання відраховувати з 19.07.2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 його попереднє ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з дня його фактичного затримання 19.07.2020 року до набрання цим вироком законної сили, із розрахунку день за день.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Внести відомості про засудженого ОСОБА_4 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Речові докази автомобіль «Фольксваген» р.н. НОМЕР_10 та мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «А7», дві ганчірки білого кольору, простирадло та покривало, 2 ганчірки сірого кольору ,запаковані презервативи фірми « Долфі», покривало , вилучене АДРЕСА_2 , рушник які належать ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_4 , зразки крові та слини, 2 використаних презервативи які вилучені у ОСОБА_4 , залишки змивів на марлеві серветки, зразки крові та слини ОСОБА_6 ( два конверта), контрольні марлі (два конверта), зразки крові та слини ОСОБА_4 ( два конверта), контролі марлі ( два конверти), зрізи нігтьових пластин із рук Стрільцова ( 2 конверти) осади з об. № 1,2 на ниточках марлі з контрольним зразком марлевої серветки ( 1 конверт), залишки волосся вилученого із автомобіля « Фольксваген» труси сірого кольору, речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, у висушеному, подрібненому вигляді, які зовні схожі на рослини «конопель», що міститься в спецпакетах № ЕХРТТО200037, НОМЕР_8 та пакет з речовиною білого кольору в подрібненому стані зовні схожу на психотропну речовину « Амфетамін» що міститься в спецпакеті № НОМЕР_11 , один паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, яка знаходиться в пакеті № № НОМЕР_9 , обрізану пляшку, яка обвуглена кіптявою і знаходиться в пакеті № № ЕХРТО200723 наркотичний засіб канабіс ( в перерахунку на висушену речовину) масами: 0,5321 г, 0,9645 г, 1,1699 г, 1,1823 г, 3,2936 г, метамфітамін масою 0,0177 г, екстрат канабісу ( в перерахунку на висушену речовину) масою 0,0132 г канабіс( в перерахунку на висушену речовину) масою 6,8450 г, екстрат канабісу ( в перерахунку на висушену речовину ) масою 0,0214г знищити, відеозаписи слідчих експериментів залишити в матеріалах справи.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2020 року на автомобіль марки «Фольксваген Пасат» реєстраційний номер НОМЕР_2 , він-код НОМЕР_3 яким користується ОСОБА_4 та на мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «А7», який належить ОСОБА_4 скасувати.

Водійське посвідчення та реєстраційний документ на автомобіль «Фольксваген» р.н. НОМЕР_10 підлягають поверненню ОСОБА_4 ..

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню № 0000499 в розмірі 1961 грн 60 коп за проведення судової експертизи наркотичних засобів № 19/104-8/3772 від 21.10.2020 року та 1307 грн 60 коп за про ведення судової експертизи наркотичних засобів № 19/104-8/3917 від 12.10.2020 року, а всього 3 269 грн ( три тисячі двісті шістдесят дев`ять ) грн компенсувати за рахунок Державного бюджету.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів - всіма учасниками процесу - з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1