Справа № 487/3062/23
Провадження № 1-кп/487/359/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в тому числі: 25.02.2014 Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 06.03.2014 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 20.04.2018 року після відбуття строку покарання; 17.05.2022 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,-

обвинуваченого у вчиненні кримніального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан з 05:30 год 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, зокрема, відповідно до Указа Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", воєнний стан в Україні продовжено з 19.02.2023 строком на 90 діб.

Будучи достовірно обізнаним про діючий на всій території України воєнний стан, ОСОБА_4 , діючи повторно, в нічний час з 03.05.2023 на 04.05.2023, більш точного часу встановити не вдалося, знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою незаконного збагачення, повторно, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 переліз через паркан із сітки-рабиці на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуваючи на його території, проник до гаражного приміщення, звідки таємно викрав велосипед сіро-червоного кольору моделі PANTHER 2.0, вартістю 4166,66 грн та бензокосу марки "ЗЕНИТ" БТ-430 PLUS, вартістю 1800 грн, належні потерпілому ОСОБА_5 .

Після цього, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 5966,66 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_5 , показав, що дійсно навесні 2023 року в Коренисі біля будинку АДРЕСА_2 переліз через сітку-рабицю, таким чином проникнувши на територію домоволодіння потерпілого, далі в гаражі викрав велосипед і бензокосу. Викрадене майно зберігав дома, бензокосу в подальшому продав, а велосипед обміняв. В подальшому велосипед перефарбували.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, здійснивши подальший розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував думку учасників судового розгляду, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною, а також роз`яснив їм наслідки такого розгляду справи, а саме що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, судом досліджені докази по справі, зокрема:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію 06.05.2023 кримінального провадження №0000782 за ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом того, що в період часу з 03.05.2023 по 05.05.2023 невідома особа проникла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , звідко таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку велосипеда, чим спричинила матеріальний збиток, розмір якого встановлюється;

-рапорт старшого інспектора чергової частини Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 06.05.2023, відповідно до якого 05.05.2023 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №5157 від 05.05.2023 як крадіжка. В результаті опрацювання інформації встановлено, що 05.05.2023 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.05.2023 о 21:22 за адресою: м. Миколаїв, вул. Правобережна, 17 два дні тому викрали спортивний велосипед червоного кольору, зеленого кольору сидіння, заявник ОСОБА_5 ;

-заява про вчинення кримінального правопорушення від 06.05.2023, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_5 просив вжити заходів до невстановленої особи, яка в період часу з 03.05.2023 по 05.05.2023 таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку велосипеда (спортивного) сіро-червоного кольору, за адресою: м. Миколаїв, вул. Правобережна, 17;

-заява ОСОБА_7 від 08.05.2023, згідно з якою останній добровільно видав велосипед, який придбав у знайомого ОСОБА_8 в Радсаді за 1500 грн;

-протокол огляду предмета від 23.05.2023 з фототаблицею, відповідно до якого слідчим був оглянутий спортивний велосипед синьо-чорного кольору, та встановлено, зокрема, що на рамі є об`ємна наліпка у формі долоні, яку наклеїв потерпілий ОСОБА_5 після придбання велосипеда. Також виявлені сліди фарби на рамі, на задньому крилі, сідловому стрижні, ручці руля, коробці хитуна, амортизаторах, що сідчить про те, що велосипед перефарбували;

-заява ОСОБА_9 , відповідно до якої останній видав співробітникам поліції бензокосу марки "ЗЕНИТ";

-протокол огляду від 13.05.2023 з фототаблицею, відповідно до якого слідчим оглянута бензокоса та встановлені її конструктивні частини;

-висновок експерта від 18.05.2023 №СЕ-19/115-23/6741-ТВ, яким встановлено, що ринкова вартість (без включенння до неї суми податку на додану вартість) велосипеда марки PANTHER моделі "2.0", який був у використанні, в працездатному стані, на 04.05.2023 могла становити 4166,66 грн;

-висновок експерта №СЕ-19/115-23/6895-ТВ від 25.05.2023, яким встановлено, що ринкова вартість (без включенння до неї суми податку на додану вартість) бензокоси марки "ЗЕНИТ", яка була у використанні, перебувала у працездатному стані, на 04.05.2023 могла становити 1800 грн.

Оцінюючи наведені докази, безпосередньо досліджені судом, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_4 та ухвалення обвинувального вироку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, на утриманні малолітню дитину, 2013 р.н., не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, шляхом вчинення корисливих злочинів задовольняє свої матеріальні потреби; раніше судимий, в тому числі за злочини проти власності; відповідно до характеристики з Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області схильний до вчинення майнових правопорушень, притягувався до адміністративної відповідальності УПП в Миколаївській області; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, врахувавши те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення під час звільнення від відбування покарання, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 17.05.2022 вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

В період іспитового строку ОСОБА_4 вчинив новий злочин (крадіжка майна потерпілого ОСОБА_5 ).

Рішення суду про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17.05.2022 року, після закінчення іспитового строку відсутнє.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У випадку вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 72 КПК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі;

Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами ст. ст.71, 72 КК України, тобто за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуте покарання у виді обмеження волі, призначене вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17.05.2022 року.

Строк покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в даному провадженні не обирався.

Потерпілим цивільний позов не заявлений.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення експертиз: №СЕ-19/115-23/6741-ТВ від 18.05.2023 в сумі 1912 грн, №СЕ-19/115-23/6895-ТВ від 25.05.2023 в сумі 1912 грн, а всього в сумі 3 824 грн.

Речові докази: велосипед PANTHER 2.0, бензокосу "ЗЕНИТ", передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , слід залишити останньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17.05.2022, та остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз: №СЕ-19/115-23/6741-ТВ від 18.05.2023 в сумі 1912 грн, №СЕ-19/115-23/6895-ТВ від 25.05.2023 в сумі 1912 грн, а всього в сумі 3 824 грн.

Речові докази: велосипед PANTHER 2.0, бензокосу "ЗЕНИТ" залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1