ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1099/24 Справа № 203/2362/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року про обрання запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Славне Горностаївського району Херсонської області, громадянина України, освіта вища, одружений, має на утриманні малолітній дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого водія 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.07.2024 року з визначенням застави у розмірі 242 240 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що долучені до клопотання докази об`єктивно свідчать про можливе вчинення кримінального правопорушення та можливу причетність до нього підозрюваного ОСОБА_7 і є достатніми для обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначає, що характер та можливі обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , покарання, яке йому загрожує, в своїй сукупності можуть свідчити про ризик переховування від суду та слідства, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, попередня поведінка підозрюваного не спростовує факт існування такого ризику через те, що лише 08.05.2024 р. йому було повідомлено про підозру. Крім того, раніше досудове розслідування здійснювалось іншим органом та було передано заступником генерального прокурора до третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, через неефективність такого розслідування, що раніше могло створювати помилкове враження про неможливість завершення досудового розслідування.

Вказує, що приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у співучасті з іншими особами, які проходять спільно з ним військову службу, слід дійти висновку про наявність ризику незаконного впливу на інших підозрюваних. Також, підозрюваний може впливати на свідків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також зазначає, що особисте зобов`язання, домашній арешт та застава не зможуть запобігти зазначеним вище ризикам, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, заподіяння ним значних збитків, а тому слід обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врівноваживши його тяжкість альтернативою у вигляді застави.

Також вказує, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_7 , майновий стан підозрюваного, те, що загальний розмір можливих заподіяних кримінальним правопорушенням збитків не міг становити незаконний дохід підозрюваного, посаду як старшого водія, звання «солдат», факт можливого вчинення кримінального правопорушення з особами, що займають офіцерські звання та керівні посади, слід визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, на рівні 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисний просить змінити ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем несення служби, або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що стороною обвинувачення не надала суду жодного доказу, який би підтверджував існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчим суддею взяті до уваги ризики, які не є аргументованими. Не надано оцінку доводам сторони захисту.

Зазначає, що визначена слідчим суддею сума застави застосована більше ніж визначена процесуальним законом межа прожиткового мінімуму, та слідчим суддею не розглядалась як виключний випадок.

Вказує, що суд не взяв до уваги що саме по собі перебування підозрюваного у військовій частині під домашнім арештом дієво може забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного, так як він знаходиться під постійним контролем командирів.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисники підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно із положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити певні дії, передбачені КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя місцевого суду вважав, що долучені до клопотання слідчим докази дають підстави прийти до висновку, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Підтвердженням обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані у кримінальному провадженні докази.

У своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини наголошував, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції, приходить до висновку, що не надано доказів, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальної поведінки підозрюваного, та, враховуючи встановлені обставини, а також відомості про особу підозрюваного, уважає за необхідне обрання йому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що буде достатнім для запобігання встановленим ризикам, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та проведення належного досудового розслідування, тобто буде дієвим.

Так, запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких наразі є доведеним стороною обвинувачення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність в даному випадку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вони дають достатніх підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи та досліджуючи всі наведені стороною обвинувачення ризики, визначені у ст. 178 КПК України обставини в їх сукупності, слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слід зазначити, що запобіжний захід це процесуальний захід, який полягає у тимчасовому обмеженні прав людини органом досудового розслідування, досягненням якого є певна мета.

Врахувавши всі обставини провадження, мету процесуальних обов`язків, можливість вчинити підозрюваним певних дій, колегія суддів приходить до висновку про неможливість застосування до нього іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Мотиви прийнятого слідчим суддею місцевого суду рішення належним чином є обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини наголошував, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено державою з огляду на суспільний інтерес.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що підозрюваний або обвинувачений вчинить дії, які будуть перешкоджати досудовому слідству, судовому провадженню або створять певну загрозу суспільству.

При визначенні та дослідженні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що особа одночасно, поза всяким сумнівом вчинить відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість і необхідність їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у майбутньому.

Стороною обвинувачення в суді першої та апеляційної інстанції визнається доведеним, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на свідків чи інших підозрюваних.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлене з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді місцевого суду відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

Враховано вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Саме такий застосований до підозрюваного запобіжний захід відповідає тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній підозрюється.

Колегією суддів апеляційного суду на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінено в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; міцність його соціальних зв`язків.

Необґрунтованими визнаються доводи апеляційної скарги сторони захисту, які є непереконливими та не беруться до уваги.

Доводи апеляційної скарги та наявність клопотання командира військової частини НОМЕР_1 відполковника ОСОБА_12 від 31.058.204 року не спростовують в цілому висновку слідчого судді місцевого суду про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Матеріали провадження свідчать про те, що заявлені ризики існують та вони виправдовують застосування вказаного запобіжного заходу до підозрюваного.

Обставини, на які вказувала сторона захисту, перевірені та враховані колегією суддів, однак вони не можуть бути підставами для зміни застосованого запобіжного заходу.

При цьому розмір застави, визначений підозрюваному ОСОБА_7 , є достатнім і необхідним для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Колегія суддів зазначає, що висновок слідчого судді місцевого суду повною мірою відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, відтак, не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4