Справа № 645/2978/24
Провадження № 1-кп/645/373/24
В И Р О К

Іменем України

27 червня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000561 від 16.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-17.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн;

- 05.12.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 10.11.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.03.2016 року, в силу ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 1 дню позбавлення волі, за період з 11.02.2015 по 10.03.2016; 06.08.2019 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2019 року, в силу ст. 81 КК України звільненого від відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання 11 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 12 квітня 2024 року близько 16 год. 00 хв., точний час не встановлено, у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 побачив ОСОБА_5 , який втративши свідомість, лежав на землі за вищевказаною адресою, а його мобільний телефон Хіаomі Redmi 9А, 2/32 Gb лежав біля нього, після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконавшись, що його дії є непомітними для оточуючих, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_5 , підійшов до останнього, присів біля нього та з землі, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що мобільний телефон належить ОСОБА_5 , таємно викрав мобільний телефон Хіаomі Redmi 9А, 2/32 Gb, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи СЕ-19/121-24/11882-ТВ від 29.04.2024 року становить 1533,00 гривень.

Надалі із викраденим мобільним телефоном ОСОБА_3 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1533,00 грн.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення злочину та його правову кваліфікацію не оспорює.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що у квітні 2024 року він йшов з тролейбусної зупинки, розташованої на АДРЕСА_4 в напрямку місця свого мешкання та побачив в районі приватного сектора чоловіка, який спав на землі. Поруч з цим чоловіком лежала зв`язка ключів та мобільний телефон марки Хіаomі Redmi. Обвинувачений наголосив, що йому здалося, що цей чоловік перебуває в стані алкогольного сп`яніння та він вирішив таємно викрасти мобільний телефон останнього, оскільки на той момент перебував в скрутному матеріальному становищі. Наступного дня він попросив свого знайомого на ім`я ОСОБА_6 з його паспортом закласти цей телефон до ломбарду, на що ОСОБА_6 погодився, оскільки йому сподобався цей телефон та він хотів його в подальшому викупити. В ломбарді обвинувачений отримав приблизно 1200 грн., які витратив на власний розсуд. Через декілька днів до нього приїхали співробітники поліції та він розповів їм повністю яким чином викрав вказаний мобільний телефон.

Обвинувачений наголосив, що вину він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, піддав критичній оцінці свої дії, наголосив, що намагався декілька разів телефонувати потерпілому з метою відшкодування завданої йому шкоди, однак на телефонні дзвінки останній не відповідає.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій просив розглянути кримінальне провадження за його відсутності, не заперечував проти розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи той факт, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше був засуджений, на обліку в лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, на обліку в лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце проживання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, його конкретні обставини та наслідки, особу винної, наявність обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, та саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої.

При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні, який заявлений цивільним позивачем ОСОБА_5 , підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.

У зв`язку з викладеним, цивільний позов, заявлений цивільним позивачем ОСОБА_5 на суму 3000,00 грн. матеріальної шкоди підлягає задоволенню, оскільки цивільним відповідачем ОСОБА_3 в повному обсязі визнано позовні вимоги.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд покладає на обвинуваченого.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Суд не вбачає підстав для застовування запобіжного щодо обвинуваченого, оскільки протягом розгляду кримінального провадження останній належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи СЕ-19/121-24/11882-ТВ від 29.04.2024 в сумі 1135,92 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 3000,00 гривень матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1