Справа № 186/912/23
Провадження № 1-р/188/4/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_2.,

при секретарі судового засідання ОСОБА_3.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в смт Петропавлівка заяву начальника Державної установи «Дніпровська установи виконання покарань (№4)» про роз`яснення ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся начальник ДУ «Дніпровська установи виконання покарань (№4)» із вказаною заявою, в обґрунтування якої він зазначив, що ухвалою суду від 01 грудня 2023 року обрано (продовжено) тримання під вартою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 лютого 2023 року, тобто відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України понад 60 днів, і просить роз`яснити строк дії цієї ухвали.

За приписами ст. 380 КПК України, якщо рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження ухвалою роз`ясняє своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Відповідно до положень ст. 380 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення судового рішення.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Тобто, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме в його резолютивній частині є незрозумілим, у чому полягає ця незрозумілість, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання тощо.

Виходячи із системного тлумачення положень ст. 380 КПК України роз`ясненню підлягають остаточні рішення (вирок чи ухвала) суду, постановленні в судовому провадженні у разі, якщо без такого роз`яснення їх складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

В ухвалі суду від 01 лютого 2024 року з посиланням на пункт 20 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що постановлення ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів не припиняє дію попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 01.12.2023 та не скасовує її, запобіжний захід слід продовжити після закінчення дії попередньої ухвали суду, тобто з 04.02.2024 до 03.04.2024 включно.

Отже, ухвала суду від 01 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою в її мотивувальній частині є вмотивованою, а в резолютивній частині - зрозумілою, у ній чітко визначено дату початку її дії та дату закінчення її дії у межах визначеного ч. 1 ст. 197 КПК України строку дії такої ухвали у 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 380 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви начальника Державної установи «Дніпровська установи виконання покарань (№4)» про роз`яснення строку дії ухвали від 01 лютого 2024 року та законності тримання під вартою понад 60 днів обвинуваченого ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_2