1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/864/24 1-кс/335/1081/2024
20 березня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянина України, який здобув вищу освіту, непрацевлаштованого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 а також іншими невстановленими особами, упродовж травня 2023 року по січень 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, шляхом зловживання ОСОБА_9 своїм службовим становищем, привласнили належне публічному акціонерному товариству «МОТОР СІЧ» майно в особливо великих розмірах.
Також досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , маючи стійкі соціальні зв`язки з працівниками АТ «МОТОР СІЧ» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які сформувались у нього у зв`язку із перебуванням у минулому його батька ОСОБА_11 у трудових відносинах з АТ «МОТОР СІЧ», прийняв рішення щодо привласнення майна АТ «МОТОР СІЧ».
З цією метою, усвідомлюючи неможливість самостійно реалізувати свої незаконні наміри, вирішив залучити останніх до реалізації свого умислу, спрямованого на привласнення майна АТ «МОТОР СІЧ», шляхом зловживання ОСОБА_9 своїм службовим становищем.
Так, ОСОБА_8 розробив детальний план скоєння кримінального правопорушення, який полягав у винесенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яке їм ввірено, з території АТ «МОТОР СІЧ», з метою його привласнення та в подальшому розпорядження на власний розсуд.
Не пізніше травня 2023 року ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_9 працює на АТ «МОТОР СІЧ», займає посаду старшого майстра, у зв`язку з чим має доступ до деталей, які виготовляються указаним підприємством, вирішив використати дану обставину та запропонував останньому привласнювати майно АТ «МОТОР СІЧ».
Приблизно у цей же час ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_10 є співробітником АТ «МОТОР СІЧ» та займає посаду наладчика шліфувальних СТА цеху № 49, також запропонував останньому привласнювати майно АТ «МОТОР СІЧ».
Крім того, розуміючи складність реалізації зазначених протиправних намірів ОСОБА_8 не пізніше травня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому слідством місці, запропонував раніше знайомому ОСОБА_5 прийняти участь у скоєнні указаного кримінального правопорушення.
Переслідуючи корисливу мету ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 надали свою згоду на участь у запланованому ОСОБА_8 злочині, тим самим вступивши з останнім у попередню змову.
Окрім цього, у невстановлені слідством місці та час ОСОБА_8 вступив у попередню змову з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які у період з травня 2023 року по січень 2024 року сприяли привласненню майна АТ «МОТОР СІЧ».
Таким чином, ОСОБА_8 підшукав та залучив до скоєння злочинів осіб, які поділяють його погляди та прагнуть швидкого збагачення шляхом скоєння злочинних посягань.
У подальшому, упродовж травня 2023 року по січень 2024 року
ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, дотримуючись раніше узгоджених домовленостей щодо спільного учинення зазначеного кримінального правопорушення, діючи умисно, з корисливою метою, розуміючи протиправність своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді привласнення належного АТ «МОТОР СІЧ» майна, попередньо отримавши відповідну інформацію від ОСОБА_8 , надавав вказівки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про найменування та кількість деталей, які необхідно виготовити та забезпечити їх переміщення до обумовленого ними місця з метою подальшого транспортування до місця їх збуту, яке досудовим розслідуванням на даний час не встановлено.
Після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно задля досягнення попередньо обумовленого злочинного плану, переслідуючи корисливу мету, в період з травня 2023 року по січень 2024 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, підшукував осіб, які надають послуги з перевезення вантажів транспортом, та у такий спосіб забезпечував подальшу доставку належних АТ «МОТОР СІЧ» деталей, привласнених учасниками злочину, до місць їх реалізації іншим невстановленим досудовим розслідуванням особам.
За таких обставин упродовж травня 2023 року по січень 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_12 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжений, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, зловживаючи службовим становищем ОСОБА_9 , при невстановлених під час досудового розслідування обставинах, привласнили майно АТ «МОТОР СІЧ» на загальну суму 921 567,11 гривень, чим спричинили майнову шкоду АТ «МОТОР СІЧ» у вищезазначеному розмірі, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і є особливо великим розміром.
14.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; матеріалами проведення НС(Р)Д; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом огляду мобільного телефону марки «Iphone» моделі «13», який належить ОСОБА_8 , та вилучений у останнього в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
Органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_5 невідворотності покарання за його скоєння, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_5 може знищити, спотворити або сховати речі, документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме речі та предмети, що містять відомості про його злочинну діяльність, які зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування. Зокрема органом досудового розслідування не встановлено усіх осіб, які з корисливих мотивів, за попередньою змовою, зловживаючи службовим становищем здійснювали привласнення майна належного АТ «Мотор Січ». Крім того, з метою уникнення покарання ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, співучасників злочинної діяльності, особи яких також підлягають встановленню, у тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидкість, повноту та неупередженість проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.
Посилаючись на те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання. В обґрунтування заперечень захисник посилався на необґрунтованість підозри, недоведеність існування ризиків, на які посилаються слідчий та прокурор. Стороною обвинувачення е доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним слідчим в клопотанні.
ОСОБА_5 не переховувався від органу досудового розслідування та суду і не має такого наміру. Навпаки, він за першою вимогою прибував до слідчого, слідчого судді. ОСОБА_5 не може знищити, спотворити або сховати речі, документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки зазначені речі та документи були вилучені слідчими під час обшуків. Також, необґрунтованими є твердження прокурора, про те що ОСОБА_5 може чинити перешкоди встановленню інших осіб, які причетні до кримінального правопорушення, оскільки з матеріалів досудового розслідування, доданих слідчим до клопотання вбачається, що стороною обвинувачення зазначені особи встановлені до повідомлення ОСОБА_5 про підозру.
ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, займається волонтерською діяльністю, позитивно характеризується за місцем здійснення зазначеної діяльності, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання в м. Запоріжжі. Через тимчасову окупацію ОСОБА_5 втратив джерела доходу, проте раніше зароблених ним та його родиною коштів цілком достатньо для утримання себе та родини.
Також, підозрюваний за станом здоров`я систематично потребує кваліфікованої медичної допомоги. В судове засідання з розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваний прибув з лікарні, в якій він перебуває на амбулаторному лікуванні.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження та документи, наданні стороною захисту, слідчий суддя встановив наступне.
14.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
На підтвердження обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри до клопотання додано матеріали кримінального провадження, які досліджені у судовому засіданні, зокрема, копії протоколу проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; матеріалами проведення НС(Р)Д; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколу огляду мобільного телефону марки «Iphone» моделі «13», який належить ОСОБА_8 , та вилучений у останнього в ході проведення обшуку за адресою:
Оцінивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя доходить до переконання, що стороною обвинувачення надано достатньо переконливих доказів щодо ймовірної причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів.
Слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено волі для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Вирішуючи клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років відповідно.
У рішенні «Чеботарь проти Молдови» від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет існування ризиків, слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.
Так, підозрюваний, з врахуванням тяжкості покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Слідчим суддею враховані доводи сторони захисту щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме наявність родини, місця проживання, позитивних характеристик від ГО «Волонтери запорізького краю» та КЗ «ОСДЮСШОР» з боротьби вільної і дзюдо» ЗОР.
Проте, зазначені обставини жодним чином не зменшують ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
Тобто ризик впливу на свідків, потерпілого, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених учасників провадження та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.
У результаті обізнаності підозрюваного про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні існує ймовірність, що він може впливати на свідків, з метою примушування їх до зміни раніше наданих показань, та таким же чином впливати на свідків, які не давали показання, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування.
З огляду на вищевикладене, обґрунтованими є й доводи сторони обвинувачення про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Визначаючи вид запобіжного заходу, який доцільно застосувати до підозрюваного, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого. (ст. 178 КПК України).
Тобто, фактично слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.
Враховуючи характер та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , встановлені ризики, слідчий суддя доходить висновку, що на даному етапі кримінального провадження застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам. При цьому, слідчим суддею не встановлено обставин, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Надані стороною захисту матеріали не містять відомостей щодо того, що підозрюваний не може утримуватися під вартою за станом здоров`я. Допитаний оперуповноваженим лікар-невропатолог КНП «Міська лікарня № 1» ЗМР ОСОБА_14 повідомила, що станом на 20.03.2024 стан підозрюваного стабільний, життєві показники в межах норми.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України (ч. 3 ст. 183 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 ККК України, майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, слідчий суддя доходить висновку, що застава в розмірі двохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб не порушує принцип пропорційності та, з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є явно непомірною для нього. Водночас застава у зазначеному розмірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, наявні підстави покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду за кожною вимогою; утриматися від спілкування з особами, зазначеними у клопотанні слідчого; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 115, ч. 3 ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під вартою та обов`язків, покладених на підозрюваного, у разі внесення застави, слід визначити до 30.03.2024, що відповідає вимогам ч. 7 ст. 194, ч. 1 ст. 197 КПК України.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу належить задовольнити.
Керуючись ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193-197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 березня 2024 року включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду за кожною вимогою;
-утриматися від спілкування з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 .
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 та заставодавцю, відмінному від підозрюваного, що у разі невиконання після внесення застави обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.
Встановити строк дії даної ухвали до 30 березня 2024 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1