Справа №591/4662/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/384/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Суми, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій останній просить вирок Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2023 року, змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 01 рік 06 місяців.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, згідно вимог ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України, згідно вимог ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту його затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1699,02 гривні.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що призначене судом покарання є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину та особі винного.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 30 червня 2022 року близько 13.00 год. ОСОБА_7 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, в умовах введеного в країні воєнного стану, перебуваючи в магазині Продукти-322 ТОВ «АТБ-маркет» по вул. Охтирська, 4а в м. Суми, викрав шоколад в кількості 5 шт. загальною вартістю 494,8 грн., який належав товариству, чим завдав потерпілій стороні матеріальних збитків на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 01 липня 2022 року близько 12.00 год. ОСОБА_7 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, в умовах введеного в країні воєнного стану, перебуваючи в магазині Продукти-799 ТОВ «АТБ-маркет» по вул. Кооперативна, 13 в м. Суми, викрав шоколад в кількості 5 шт. загальною вартістю 547,15 грн., який належав товариству, чим завдав потерпілій стороні матеріальних збитків на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Також, 20 серпня 2022 року близько 11:50 год. ОСОБА_7 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, в умовах введеного в країні воєнного стану, перебуваючи в магазині «Кошик» на площі Покровській, 3 в м. Суми, намагався викрасти шоколад в кількості 4 шт., загальною вартістю 506,64 гривні, який належав ТОВ «Меркурій», та, виконавши всі дії, які вважав за потрібне, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений охороною.

Дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Про призначення даного провадження до апеляційного розгляду його учасники були повідомлені завчасно, у передбачений законом спосіб, однак, обвинувачений ОСОБА_7 у визначений час та день до апеляційного суду не з`явився, направлена йому на відому суду адресу судова повістка, повернулася з відміткою про не вручення.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи позицію прокурора, який покладався на розсуд суду, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України» та «Трух проти України»).

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_7 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана ним апеляційна скарга, в судові засідання за викликом не з`являється, ніяких клопотань чи заяв не надсилає, колегія суддів дійшла висновку, що останній не бажає приймати участь у апеляційному розгляді даного провадження.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що зазначене провадження перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою його розгляду у розумні строки, колегія суддів не вбачає підстав для подальшого відкладення апеляційного розгляду та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_7 апеляційної скарги на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2023 року у відсутність останнього, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя не є порушеними, враховуючи, також, і те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

А тому, заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, прокурора, яка вважала оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просила залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про призначення меншого строку покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Так, положеннями ст.ст. 50, 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, суд першої інстанції, дотримуючись вимог вищезазначеного кримінального Закону, врахував відомості про особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних кількох кримінальних правопорушень, незадовільний майновий стан обвинуваченого та вчинення діянь раніше неодноразово судимою особою. Обставини, які пом`якшують покарання суд визнав: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачав.

Таким чином, враховуючи наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, молодий вік обвинуваченого, незначну вартість, найменування викраденого майна (шоколад) та часткове його повернення (по одному із епізодів), суд призначив покарання нижче від найнижчої межі застережної в санкції, згідно ст. 69 КК України.

Що стосується доводів апелянта про подальше пом`якшення покарання, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень різного ступеню тяжкості.

Проте, маючи не зняту та не погашену судимість, через незначний час, ОСОБА_7 вчинив нові корисливі злочини, що свідчить про його схильність до злодіянь та вперте небажання ставати на шлях виправлення.

При цьому, усі обставини, на які посилається апелянт, жодним чином не можуть бути враховані судом, як такі, що мають значення при призначення виду та міри покарання.

Колегія суддів вважає справедливим покарання у виді 02 років позбавлення волі, оскільки призначене судом першої інстанції за ч. 4 ст. 185 КК України покарання врахувало і системність в діях обвинуваченого, а саме вчинення ним сукупності злочинів.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводів апелянта, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування не встановлено, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2023 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4