Справа № 136/910/23
Провадження №11-кп/801/719/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000126 від 02.04.2023 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 05.04.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець, Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працює в Структурній одиниці "Вінницькі східні електричні мережі" АТ "Вінницяобленерго" на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж ІІІ групи Липовецької дільниці електромереж №4, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Судом встановлено, що 02.04.2023 близько 7 години 40 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, водій ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Івана Франка в м. Липовець Вінницького району Вінницької області в напрямку смт Турбів по своїй смузі руху, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме, пункту 2.3 «б» «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 11.1 «розташування транспортних засобів на дорозі: кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними», п. 11.3 «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», під час руху змінив напрямок свого руху і виїхав на зустрічну смугу для руху, по якій в цей час рухалась ОСОБА_7 на електроскутері ТМ «Yadea» без реєстрації, після чого між зазначеними транспортними засобами відбулось зіткнення.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій електроскутера ТМ «Yadea» ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відповідно до висновку експерта №61 від 23.05.2023 належать: закрита черпно-мозкова травма, струс головного мозку, садна волосяної частини голови, лівої половини обличчя та ділянки лоба зліва до легких тілесних ушкоджень; закритий поперечний перелом лівого стегна на межі середньої та нижньої третинах зі значним зміщенням, закритий внутрішньо-суглобовий перелом зовнішнього відростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритий внутрішньо-суглобовий перелом медіального відростка правої великогомілкової кістки з незначним зміщенням належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; відкритий перелом обох кісток лівої гомілки на межі середньої та верхньої третини зі зміщенням, являлись небезпечними для життя в момент заподіяння та належать до тяжких тілесних ушкоджень. У ситуації, яка склалась, з технічної точки зору у прямому причинному зв`язку із подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 , вимог пунктів 11.1, 11.3, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, що підтверджується висновком експерта №2098/ 2099/23-21 від 22.05.2023.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожньою руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням положень ст.ст. 66, 75 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки та звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки. Вважає, що при призначенні покарання судом не в повній мірі враховано особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, відшкодував заподіянні збитки потерпілій, надав їй медичну допомогу, а саме викликав швидку допомогу після ДТП, працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на його утриманні перебувають батьки похилого віку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити та звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_7 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисту та вказала, що ОСОБА_8 вину не визнавав, шкоду почав відшкодовувати після постановлення вироку, після дорожньо-транспортної пригоди вона має проблеми зі здоров`ям.

Прокурор ОСОБА_6 також заперечив проти апеляційної скарги, вказав на законність вироку суду.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, кваліфікація вчиненого за ч. 2 ст. 286КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд врахував, характер та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, те що останній раніше не судимий, не працював, працевлаштувався лише 13.03.2024, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд зважив на відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Посилання захисника на наявність пом`якшуючих обставин, зокрема, щирого каяття є безпідставним, адже обвинувачений визнав свою вину лише в кінці судового розгляду під тиском неспростовних доказів, розуміючи, що його вина доведена і уникнути покарання не вдасться. До цього часу з потерпілою не примирився, заподіяну їй шкоду почав відшкодовувати вже після постановлення вироку. Потерпіла скаржиться на проблеми зі здоров`ям внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та заперечує проти пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Реалізація такої мети є одним з аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання, яке належить відбувати реально або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

На переконання колегії суддів, зазначені захисником в апеляційній скарзі доводи, не дають підстав для пом`якшення обраного обвинуваченому покарання, шляхом звільнення останнього від відбування покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Апеляційний суд звертає увагу, що виправлення засудженого є таким впливом покарання на його свідомість, за допомогою якого усуваються ті його негативні риси, що призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, зокрема і кримінального.

Досягнення мети виправлення означає, що в результаті застосування до засудженого покарання в його особистості відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним суспільно небезпечної дії.

Враховуючи наведені обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, позицію потерпілої та наведені положення кримінального закону, колегія суддів приходить до переконання, що призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного і є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Це рішення належним чином вмотивоване, відповідає вимогам кримінального закону і підстав для зміни вироку, як про це сторона захисту ставить питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 05.04.2024 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 17.06.2024 о 14.00 годині.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4