Провадження № 1-кп/643/464/24
Справа № 643/1636/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньою, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.01.2024 близько 16 год. 50 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, знаходилась за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , разом із своїм співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де разом вживали спиртні напої, під час розпивання яких, між нею та ОСОБА_6 виникла сварка, у зв язку з відмовою останнього йти до магазину за горілкою та, під час вказаного словесного конфлікту ОСОБА_4 , будучи обуреною відмовою ОСОБА_6 , знаходячись на кухні вищевказаної квартири, взяла кухонний ніж з довжиною леза 10,5 см. та попрямувала до кімнати, де знаходився ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_4 погрожувала ОСОБА_6 спричиненням тілесних ушкоджень в разі відмови задовольнити її вимоги, розмахуючи перед ним ножем для демонстрації серйозності своїх намірів, та в той час, коли останній знаходився в положенні лежачі на спині на ліжку, діючи умисно, тримаючи у правій руці ніж, сіла на ліжко біля останнього та натиснула клинком вищевказаного ножа у передню ліву поверхню грудної клітини ОСОБА_6 , спричинивши останньому колото-різану рану.

Для припинення протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 вкусив за руку останню та вихопив з її рук вищевказаний ніж, кинувши його на підлогу кімнати.

Будучі обуреною діями ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

E цей час ОСОБА_6 піднявся з ліжка та сів на диван. Далі, з метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_4 взяла з підлоги вищевказаний ніж та сіла біля ОСОБА_6 з лівої сторони.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, умисно, використовуючи в якості знаряддя злочину ніж, бажаючи спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці ніж, нанесла клинком вищевказаного ножа один удар в задню ліву поверхню грудної клітини ОСОБА_6 .

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч по передній поверхні та проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч по задній поверхні, які сформувалися внаслідок дворазової дії колючо-ріжучим предметом. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч по задній поверхні у гр. ОСОБА_6 - це тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя, згідно із пп. 2.1.2, 2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. Непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч по передній поверхні у гр. ОСОБА_6 - це легке тілесне ушкодження із короткочасним розладом здоров`я, згідно із п.п. 2.3.1 «а», 2.3.2 «а», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Після цього, ОСОБА_4 припинила свої злочинні дії та знаходилась на місці злочину. ОСОБА_6 , в свою чергу, після отримання тілесних ушкоджень самостійно викликав працівників поліції та бригаду швидкої медичної допомоги, після чого був госпіталізований до державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НАМНУ, де йому була надана кваліфікована медична допомога.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винноюу вчиненні якого визнана обвинувачена.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачена ОСОБА_4 заявила у судовому засіданні, про те, що визнає себе винною у скоєному нею кримінальному правопорушенні та бажає надати суду показання.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності.

Захисник не заперечувала проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ураховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції - роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до яких у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснила, що вона 01.01.2024 близько 16 год. 50 хв., точного часу не повідомила, знаходилась за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своїм співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де разом вживали спиртні напої, під час розпивання яких, між нею та ОСОБА_6 виникла сварка, у зв язку з відмовою останнього йти до магазину за горілкою та, під час вказаного словесного конфлікту ОСОБА_4 , будучи обуреною відмовою ОСОБА_6 , знаходячись на кухні вищевказаної квартири, взяла кухонний ніж з довжиною леза 10,5 см. та попрямувала до кімнати, де знаходився ОСОБА_6 .

Як повідомила обвинувачена, вона та її співмешканець були дуже пяними, у ході сварки, ОСОБА_4 погрожувала ОСОБА_6 спричиненням тілесних ушкоджень у разі відмови сходити за горілкою, розмахуючи перед ним ножем для демонстрації серйозності своїх намірів, та в той час, коли останній знаходився в положенні лежачі на спині на ліжку, діючи умисно, тримаючи у правій руці ніж, сіла на ліжко біля останнього та натиснула клинком вищевказаного ножа у передню ліву поверхню грудної клітини ОСОБА_6 , спричинивши останньому колото-різану рану.

Для припинення протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 вкусив за руку останню та вихопив з її рук вищевказаний ніж, кинувши його на підлогу кімнати.

Будучі обуреною діями ОСОБА_6 , ОСОБА_4 повідомила, що у неї виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Смерті йому вона не бажала.

У цей час ОСОБА_6 піднявся з ліжка та сів на диван. Далі, з метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_4 взяла з підлоги вищевказаний ніж та сіла біля ОСОБА_6 з лівої сторони.

ОСОБА_4 , умисно, використовуючи ніж, бажаючи спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, тримаючи у правій руці ніж, нанесла клинком вищевказаного ножа один удар в задню ліву поверхню грудної клітини ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 припинила свої злочинні дії та знаходилась на місці злочину. ОСОБА_6 , в свою чергу, після отримання тілесних ушкоджень самостійно викликав працівників поліції та бригаду швидкої медичної допомоги, після чого був госпіталізований до державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НАМНУ, де йому була надана кваліфікована медична допомога.

Унаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_6 заподіяно умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Крім того, обвинувачена у судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненому нею злочині та просила суд призначити мінімальне покарання та не позбавляти її волі. Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Обвинувачена ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України в судовому засіданні доведена повністю.

Судом також було досліджено документи, які стосуються особи обвинуваченої та речових доказів, а саме: копії наступних документів: перша сторінка форми ф1 на обвинувачену, довідка про звільнення ОСОБА_4 , яка була звільнена у 2013 році, вимога про минулі судимості, документи з медичної картки амбулаторної хворої ОСОБА_4 .. Висновок судово-психіатричної експертизи № 62, відповідно до якого обвинувачена могла усвідомлювати свої дії та керувати ними під час вчинення нею кримінального правопорушення. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до листа лікарні від 08.01.2024 обвинувачена на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога.

Крім того, судом досліджерні постанови про визнання речовими доказами від 02.01.2024 року, 05.02.2024 року та від 07.02.2024 року, квитанція про зберігання речових доказів, ухвала слідчого судді від 05.01.2024 року про арешт речових доказів, акт розрахунку вартості проведеної експертизи, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 03.01.2024 року.

Мотиви призначення покарання.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Обвинувачена у судовому засіданні просила суд не позбавляти її волі.

Захисник обвинуваченої просила в суді призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_4 із застосування ст. 75 Кримінального кодексу та звільнити її від відбування покарання з встановленням іспитового строку.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, у ході судового розгляду судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, суд, дослідивши обставини вчинення кримінального правопорушення та матеріали справи, вважає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, який є тяжким; особу винної, яка раніше не судима в силу ст. 89 КК України; відсутність пом`якшуючої обставини покарання та наявність обтяжуючої покарання обставини такої як вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, визнання вини обвинуваченою під час судового розгляду, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд призначає їй покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 та 76 КК України, суд дійшов висновку про неможливість виправлення засудженої без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, позаяк обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, на шлях виправлення не стала, відповідних висновків для себе не зробила, веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не працює, не має законних джерел отримання заробітку та вчинила умисний тяжкий злочин.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченої від відбування покарання у вигляді позбавлення волі. Призначене покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобіганню вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття її під варту з 03.01.2024 року відповідно до ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03.01.2024 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту взяття її під варту, тобто з 03.01.2024 року по день набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день перебування під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Прокурор у судовому засіданні просила суд залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили.

Суд вислухавши клопотання прокурора вважає за можливим його задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, що суд вважає окремою підставою для залишення без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили у разі засудження обвинуваченої до реального покарання у вигляді позбавлення волі з метою забезпечення виконання вироку.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме: за проведену судову молекулярно-генетичну експертизу № 165 від 18.01.2024 у розмірі 18 174 гривень 72 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту її взяття під варту - з 03 січня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту взяття її під варту, тобто з 03.01.2024 року по день набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день перебування під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Процесуальні витрати за проведену судову молекулярно-генетичну експертизу № 165 від 18.01.2024 у розмірі 18 174 гривень 72 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави.

Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 02.01.2024 року, 05.02.2024 а саме: - чоловіча футболка з нашарування речовини бурого кольору, ніж, 2 сліди папілярних візерунків, зразки букального епітелію ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які відповідно до квитанції про зберігання речових доказів № 02432 від 12.02.2024 року знаходяться у камері речових доказів Харківського РУП №2 ГУНП у Харківській області - знищити.

Речовий доказ у вигляді CD-R диску з надписом 34-Г, відповідно до постанови слідчого від 07.02.2024 року залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1