СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4612/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018 від 15.01.2023 р. КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Черкаси та Черкаської області, діяла злочинна організація, учасники якої діючи умисно та з корисливих мотивів, займаються незаконним придбанням зберіганням, пересиланням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах по всій території України.

Так, вказану злочинну організацію разом з іншими організаторами, було створено ОСОБА_4 , який керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, маючи надійний канал поставки наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, створив та очолив стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах по всій території України.

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність своїх дій, а саме те, що вчиняє злочини, за які передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі так і конфіскацією майна, а також той факт що відповідно до вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.05.2019, останньому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави частини майна, яке є власністю засудженого, навмисно право власності на придбаний ним автомобіль Lexys LX 500D, державний номерний знак НОМЕР_1 оформив на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою поєднаний спільним побутом.

На підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 09.01.2024 (№ 759/333/24), проведено обшук автомобіля Lexys LX 500D, державний номерний знак НОМЕР_1 за результатами проведення якого, окрім інших речей та документів, вилучено зазначений автомобіль, дозвіл на вилучення якого надано вказаною вище ухвалою суду.

Так, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках розслідування даного кримінального провадження зафіксовано, що саме ОСОБА_4 являється власником автомобіля Lexys LX 500D, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також відповідно до інформації з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України «АРМОР» на ОСОБА_4 складалися адміністративні протоколи за порушення правил дорожнього руху на вказаному автомобілі.

В подальшому автомобіль Lexys LX 500D, державний номерний знак НОМЕР_1 визначено речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, оскільки ухвалою слідчого судді прямо наданий дозвіл на вилучення автомобіля Lexys LX 500D, державний номерний знак НОМЕР_1 - вказане майно не має статусу тимчасово вилученого, у зв`язку із чим слідчий суддя позбавлений можливості зобов`язати слідчого повернути вказане майно, яке є предметом поданої скарги, оскільки відсутні підстави для такого повернення, які чітко визначені у ч. 1 ст. 169 КПК України.

До Святошинського районного суду міста Києва неодноразово надходили скарги представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , який також являється захисником підозрюваного ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, які полягають у неповерненні тимчасово вилученого майна.

За результатами розгляду зазначених скарг 19.03.2024 слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_7 та 28.03.2024 слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні вказаних скарг, так як майно, дозвіл на вилучення якого було надано ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09.01.2024.

06.06.2024 слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_9 , при розгляді чергової скарги представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_10 прийнято рішення про задоволення даної скарги та зобов`язано слідчого повернути автомобіля Lexys LX 500D, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не було враховано доводи викладені слідчим під час розгляду клопотання представника власника майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання, сторона обвинувачення просить повторно накласти арешт на автомобіль Lexys LX 500D, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, що не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч.4 ст. 107 КПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Розглянувши матеріали клопотання з доданими до нього письмовими доказами та процесуальними документами, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000018 від 15.01.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_27 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

10.01.2024, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України та останнього затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В подальшому, 12.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру, таким чином останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 11.01.2024 р. проведено обшук автомобіля "Lexus LX 500D", д/н НОМЕР_1 , за результатами проведення якого, окрім інших речей та документів, вилучено зазначений автомобіль.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 05.04.2022р. зобов `язано слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, із групи слідчих, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000018 від 15.01.2023 року (кримінальне провадження об"єднане з матеріалами кримінального провадження №0001773 від 20.09.2023 року), повернути власнику майна - ОСОБА_5 , а саме автомобіль марки "Lexus LX 500D" 2022 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , два ключі до нього та свідоцтво про його реєстрацію.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2022р. накладено арешт "Lexus LX 500D" 2022 року випуску номер кузова (шасі рама) НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2024 р. скасовано арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року (справа № 759/7503/24) на автомобіль марки «Lexus LX 500D» 2022 року випуску номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу 8043/2023/3623902 від 25.01.2023р. ОСОБА_5 було придбано автомобіль "Lexus LX 500D" 2022 року випуску номер кузова (шасі рама) НОМЕР_2 .

Як вбачається з відомостей про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля "Lexus LX 500D" 2022 року випуску номер кузова (шасі рама) НОМЕР_2 є ОСОБА_5 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є співмешканкою ОСОБА_4 ОСОБА_5 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Сторона обвинувачення звертаючись з вказаним клопотанням вказує на необхідність збереження речового доказу та забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання у кримінальному провадженні.

Арешт майна має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки речі та документи, що були вилучені в ході огляду місця події підпадають під ознаки ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу, і вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження та є достатні підстави вважати, що вказані речі та документи можуть бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним чи відчуженими.

Даним клопотанням прокурор звертається до слідчого судді про арешт майна безвідносно до раніше постановленої ухвали слідчого судді про проведення обшуку. У даному випадку на підставі того, що арешт автомобіля «Lexus LX 500D» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом та з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів та 2) конфіскації майна як виду покарання, просить застосувати арешт майна.

Першочергово слід зазначити, що така слідча дія як обшук (ст. 234 Глави 20 Слідчі (розшукові) дії розділу ІІІ Досудове розслідування КПК України) спрямована у тому числі на відшукання майна та здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, із зазначенням у тому числі індивідуальних або родових речей, іншого майна, та у випадку виконання такої ухвали, окрім відповідної фіксації, оформлюється протоколом обшуку та вилучення. Законодавець не зобо`вязує слідчого після проведення таких слідчих дій, звертатись до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна, окрім як тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку.

Тобто, проведення обшуку (як слідча дія міститься у Главі 20 Розділу ІІІ КПК України) та арешт майна (як захід забезпечення кримінального провадження міститься у Главі 17 Розділу ІІ КПК України) безпосередньо не пов`язані один з одним. Арешт майна не є обов`язковим наслідком проведення обшуку.

Натомість, процедура ж так званої легалізації під час тимчасового вилучення майна нерозривно пов`язана з необхідністю накладення арешту на тимчасово вилучене майно (Глави 16,17 Розділу ІІ КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження) ухвалою слідчого судді, оскільки такий дозвіл на проведення обшуку з тих чи інших підстав не був отриманий.

Слід також зауважити, що арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований слідчим суддею як завершаюча (легалізуюча) процедура тимчасового вилучення майна, або ж як самостійний захід забезпечення кримінального провадження.

У даному випадку, прокурор звертається з клопотанням про арешт майна як самостійним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів та з метою можливої конфіскації як виду покарання.

За ч.1 ст.131 КПК України загальною для всіх заходів забезпечення кримінального провадження метою є досягнення дієвості такого провадження. А для арешту майна відповідно до ч.ч.2-8 ст.170 цього ж Кодексу за мету встановлено забезпечення: збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання вбачається, що автомобіль марки "Lexus LX 500D" 2022 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 за постановою слідчого визнано речовим доказом.

Разом з цим, прокурором не доведено яким ознакам речового доказу вказаний транспортний засіб відповідає, зокрема, чи він знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або ж є об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом. Окрім того, з матеріалів справи не вбачається доказів щодо здійснення з вилученим майном слідчих дій, не заявлено про проведення щодо такого майна експертиз у кримінальному провадженні.

Щодо такої підстави накладення арешту на вилучене майно, як забезпечення конфіскації як виду покарання, то слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Конфіскація майна (ст. 59 КК України) полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій КК України.

З наведеного слідує, що тут головною ознакою майна, що підлягає арешту, є належність його певній особі, а не безпосередній зв`язок з вчиненням злочину. У цьому разі арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. Тобто арешту підлягає майно, належне особі, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У свою чергу, власником автомобіля "Lexus LX 500D" 2022 року випуску номер кузова (шасі рама) НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , що не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Сторона обвинувачення вказує, що ОСОБА_5 є співмешканкою ОСОБА_4 , транспортний засіб якої використовував останній у своїй злочинній діяльності.

Згідно положень ст.368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям у шлюбі є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, або законом.

Однак, доказів перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у шлюбі не має. Відтак, за відсутності рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу майно у вигляді автомобіля "Lexus LX 500D" д.н.з. НОМЕР_1 не може вважатись спільною сумісною власністю та відповідно не може бути предметом конфіскації як виду покарання.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що клопотання не містить обґрунтування того, що існують ризики зникнення чи знищення вказаного майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому воно задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018 від 15.01.2023 р. КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1