Справа № 204/4451/23
Провадження № 1-кп/204/365/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 11 січня 2023 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Омеляна Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому був неодноразово продовжений.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

15.03.2022 ОСОБА_5 призвано за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 єгерського відділення 1 єгерського взводу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону.

15.03.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №20/1 ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 єгерського відділення 1 єгерського взводу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 .

22.03.2022 солдата ОСОБА_6 призвано за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , де він проходив службу на посаді водія 3 єгерського відділення 1 єгерського взводу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону.

У відповідності до ст.27 Конституції України передбачено, що кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Згідно зі ст.ст.11,16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Статтею 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, передбачено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Крім цього, ст.49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Статтею 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях.

В порушення наведених вище вимог законодавства, ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді стрільця помічника гранатометника 1 взводу 7 роти 3 батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані молодший сержант, в порушення вимог ст.27 Конституції України, ст.ст.11, 12, 13, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10.01.2023 приблизно о 20:00, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації зазначеної військової частини, а саме в кухонному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесної суперечки з приводу висловлювання з боку механіка-водія, кранівника 1 взводу 7 роти 3 батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 на адресу його дружини, яка в подальшому переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи всю небезпеку своїх протиправних дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область носа, заподіявши йому рану спинки носа, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткостроковим розладом здоров`я, які потребують для свого загоєння та лікування термін понад 6 днів, але менше 21 дня (3-х тижнів), після нанесення якого вони разом впали на підлогу.

В цей момент, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті іншої людини, ОСОБА_5 взяв до правої руки кухонний ніж з фасонною рукояткою, виготовленою з пластмаси жовтого кольору з вплавленим в неї хвостовиком клинка, загальною довжиною 204 мм, довжиною клинка 96 мм, рукоятки 108 мм, який знаходився на підлозі, та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій,передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_6 , бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою умисного вбивства ОСОБА_6 , наніс один удар вказаним ножем в область життєво важливих органів останнього, а саме в шию, заподіявши ОСОБА_6 колото-різану рану правої половини шиї в верхній третині з ушкодженням м`язів, правої сонної артерії та гортаної-глотки, від якої настала його смерть.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, зазначив, що з кваліфікацією кримінального правопорушення, яка зазначена в обвинувальному акті, не згоден, оскільки на його думку він перевищив межі необхідної оборони. Вказав, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . 10.01.2023 ввечері він та його побратими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приїхали до будинку АДРЕСА_2 . Він з ОСОБА_7 поїхав паркувати автомобіль, а потім вони повернулись до будинку. Приблизно о 17:00-17:30 до будинку зайшли потерпілий та ОСОБА_7 . Через деякий час приїхав командир та віддав наказ виходити на позиції. Після того як командир поїхав, вони сіли за стіл для того щоб випити горілки. ОСОБА_10 пили він, потерпілий, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Далі вони вийшли на подвір`я для того щоб покурити, де між ним та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт. Потерпілий був напідпитку та почав виражатись в бік хлопців нецензурною лайкою. Коли вони повернулись до будинку, він зробив зауваження потерпілому, однак потерпілий не реагував та вдарив його кулаком в обличчя. Він штовхнув потерпілого на підлогу. Між ними почалась боротьба. ОСОБА_6 був з ножем і взяв його за горло рукою, тому він був вимушений від нього відмахуватись чи вдарити, точно не пом`ятає. Коли потерпілий поклав йому руки на горло, він, намагаючись захиститься, шукав руками предмети поряд. Не розуміє як йому в руку потрапив ніж. Коли бив ножем - не замахувався. Коли зайшов ОСОБА_9 , потерпілий лежав у конвульсіях. Поліцію не повідомив про злочин, оскільки злякався. Також зазначив, що у нього на шиї були поранення, однак коли приїхала поліція, він не казав про це слідчому. Під час спілкування зі слідчим зазначав йому, що коли він вдарив потерпілого ножем, у ОСОБА_6 також був ніж, тому він був вимушений захищатись. Крім того вказав, що зі свідками відносини гарні та підстав обмовляти його у них немає. Родичам потерпілого нічого не відшкодовував. Цивільний позов не визнає.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що її син ОСОБА_12 був військовим та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . Він часто дзвонив їй та казав, що скоро повернеться додому. У січні 2023 року їй зателефонували з військомату та повідомили, що її син загинув. Вона також спілкувалась зі слідчим, який повідомив їй, що ОСОБА_12 вбили. Знає, що син помер від удару ножем в шию. Обвинувачений не дзвонив і не вибачався, завдану шкоду не відшкодовував. Цивільний позов підтримала, просила задовольнити.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 08.01.2023 він з іншими побратимами, в тому числі зі ОСОБА_5 приїхали у с.Богоявленка. 10.01.2023 вони збирались їхати в м.Курахове. В цей день з ним поїхав ОСОБА_5 та інші військові. Коли приїхали в м.Курахове, вони не змогли там відремонтувати автомобіль, тому були вимушені повернутись у ОСОБА_13 . По дорозі купили спиртне. Прихавши у ОСОБА_13 , вони зайшли у будинок, а ОСОБА_5 в цей час припаркував біля будинку автомобіль. В будинок зайшов ОСОБА_5 та ОСОБА_14 . Вони разом випили горілки. Приблизно о 20:00 він, ОСОБА_5 , потерпілий та ОСОБА_9 вийшли на подвір`я будинку. Під час розмови у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт з потерпілим, оскільки ОСОБА_6 щось сказав обвинуваченому про його жінку. Далі вони повернулись до будинку. Потерпілий та обвинувачений почали битись. Під час бійки потерпілий не мав в руках будь-яких предметів, які б загрожували життю обвинуваченого. ОСОБА_5 штовхнув потерпілого на підлогу. Він наказав їм заспокоїтись і хотів забрати потерпілого, однак не встиг, оскільки в цей момент він побачив, що ОСОБА_5 тримає ніж в руках та зрозумів, що обвинувачений хоче вбити потерпілого. Він відвернувся, та через кілька секунд побачив калюжу крові. Момент удару не бачив. ОСОБА_9 в цей момент був поряд та казав ОСОБА_5 не робити цього. ОСОБА_15 сказав йому щоб він йшов додому, а інакше він також отримає. Він пішов додому та розповів все побратиму ОСОБА_16 . ОСОБА_16 сказав йому, що зараз вони про це нікому не будуть повідомляти, тому він нічого не зробив. Вранці ОСОБА_9 сказав йому вивезти тіло, він відмовився. Прізвище військового на ім`я ОСОБА_15 не пом`ятає. У ОСОБА_5 не бачив будь-яких тілесних ушкоджень. Ніж, яким обвинувачений вдарив потерпілого, був кухонний. Кров на підлозі будинку була від порізу на шиї потерпілого.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що у січні 2023 року він повернувся з бойового завдання у с.Богоявленку. Ввечорі прийшли інші побратими. Вони поспілкувались та розійшлись. Він пішов спати. Прокинувся від того, що почув шум на кухні. Вийшовши на кухню, побачив двох осіб, які лежали на підлозі та боролися, це були ОСОБА_5 та потерпілий. ОСОБА_6 в той момент був зверху на обвинуваченому. Він сказав їм щоб вони зупинились. Підійшовши ближче побачив у потерпілого кров, після чого пішов до себе в кімнату спати, оскільки не мав сил після виконання бойового завдання. Ніж не бачив. Як обвинувачений вживав горілку він не бачив та внаслідок чого трапився конфлікт не знає. Швидку не викликав. Тіло потерпілого знайшли в іншому будинку навпроти. Де знаходилось тіло ОСОБА_6 до цього він не знає. Також зазначив, що потерпілий першим накинувся на обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показав, що є військовослужбовцем та раніше проходив військову службу разом з обвинуваченим. У січні 2023 року його викликали до одного з будинків у АДРЕСА_2 . Це було після свят. 11.01.2023 він приїхав до будинку АДРЕСА_2 , де йому показали тіло ОСОБА_18 , який був військовослужбовцем 7 роти. Тіло було зверху накрито бушлатом та дверима. Тіло було дуже понівечене, а також на тілі потерпілого були наявні ножеві поранення та інші тілесні ушкодження. На місце події з`їхались командири. У будинку були ОСОБА_5 , ОСОБА_19 і ще хтось. Вони опитали присутніх. Пізніше він дізнався від інших військових, що обвинувачений зізнався, що саме він вбив потерпілого за те, що ОСОБА_14 обізвав його жінку. На підлозі будинку було багато крові. Далі приїхала швидка допомога та забрала тіло потерпілого. Обвинуваченого знає добре, не може повірити у те, що саме він вбив ОСОБА_18 , оскільки за час проходження військової служби обвинувачений зарекомендував себе тільки з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показав, що 10-11 січня 2023 року йому повідомили, що у селі Богоявленка Донецької області відбулось вбивство. Приїхавши на місце події, він побачив тіло солдата ОСОБА_6 . На місці події вже були працівники поліції. Від очевидців дізнався, що відбулась бійка, під час якої ОСОБА_5 вдарив ножем потерпілого. У будинку були ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та ще хтось. З обвинуваченим він не спілкувався. Пізніше дізнався, що бійка відбулась внаслідок того, що потерпілий обізвав дружину обвинуваченого. Про те, що трапилось вбивство, він дізнався від начальника штабу. На трупі потерпілого бачив кров, вуха та пальці були обгризані. Хто саме був ініціатором бійки він не знає.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показав, що є військовослужбовцем та в січні 2023 року був на позиціях на околицях Донецької області. Приїхав відпочивати після бойового завдання у с.Богоявленка, а саме у будинок, де трапилось вбивство. ОСОБА_5 - добра людина, чув від інших побратимів, що він виводив людей з оточення. Потерпілого бачив кілька разів, однак не спілкувався. Свідком подій він не був. Чи вживав обвинувачений алкогольні напої напередодні вбивства, він не знає.

Крім часткового визнання вини, вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.115 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом у судовому засіданні:

- протоколом огляду місця події від 11.01.2023, з якого вбачається, що слідчим СВ Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області за допомогою фотозйомки у присутності понятих було проведено огляд. Об`єктом огляду є домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду території було виявлено споруду, в якій знаходився труп ОСОБА_6 . На одязі трупа виявлено кров. Поряд з трупом виявлено та вилучено гільзи у кількості 6 штук, які були поміщені до паперового конверту. Під час огляду будинку було виявлено кров на підлозі, а також вилучено два рушники, та два ножі, які були поміщено до паперових конвертів та передані до камери зберігання речових доказів Волноваського РУП ГУНП в Донецькій області. До протоколу додано додаток фототаблицю. Огляд розпочато об 15:47 11.01.2023, закінчено об 17:12 11.01.2023 (арк. кримінального провадження 11-17);

- протоколом огляду трупу від 12.01.2023, з якого вбачається, що слідчим СВ Волноваського РУП ГУНП в Донецькій області, за допомогою фотозйомки у присутності понятих та спеціаліста, було проведено огляд трупа за адресою: АДРЕСА_3 . Об`єктом огляду є труп ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Труп розташований положенні лежачі на спеціальному столі обличчям догори. Верхні кінцівки загнуті в суглобах та припідняті перед грудною клітиною догори. На трупі одягнена камуфляжна військова куртка коричнево-зеленого, бавовняна футболка чорного кольору, футболка бавовняна зеленого кольору, спортивні брюки сильного кольору, бавовняні спортивні брюки чорного кольору, бавовняні труси, носки коричневі. Труп одягнений правильно та послідовно без ушкоджень. На передній та бічній поверхнях камуфляжної куртки та куртки спортивної, на ділянках 30х20 см та 40х30 см є просочення підсохлою кров`ю. Коштовних речей під час огляду на трупі не було виявлено. Труп чоловічої статі, правильної статури, задовільної вгодованості, холодний на дотик в місцях прикритих та неприкритих одягом. Температура тіла в прямій кишці та в пахвових ділянках не вимірювалась. Довжина тіла 170 см. Трупне заклякання добре виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м?язів: у м?язах обличчя, шиї, верхніх та нижніх кінцівок. Трупні плями багряно-фіолетового кольору, розташовані по передньо-бічним поверхням тулуба та кінцівок, при натисканні на них пальцем руки у всіх ділянках свій окрас не змінюють (09:00). Крововиливів на фоні групних плям не виявлено. Ділянок висихання не виявлено. В області правої вилиці біля зовнішнього кута правого ока є вдавлення м?яких тканин від предмета овальної форми, заглиблення на 1см. Гнильні зміни не виражені. Трупної флори та фауни не виявлено. Шкіра поза трупними плямами бліда, висипань, набряків не виявлено. При огляді волосистої частини голови будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, м?які тканини голови промерзли до кісток. Кістки черепу на дотик цілі, деформацій не виявлено. Волосся на голові темного кольору забруднене з підсохлою кров?ю. Обличчя синюшне, обільно вкрите підсохлою кров?ю, м?які тканини промерзлі. Очі закриті, рогівки мутні, підсохлі. Сполучні оболонки очей бліді, без крововиливів. Зіниці рівномірні, по 0,5 см у діаметрі. Кістки та хрящі носа на дотик цілі. Носові ходи та ротова порожнина заповнена згортками замерзлої крові, зовнішні слухові отвори - вільні від сторонніх включень. Рот закритий, слизова оболонка губ та ясна синюшна, без крововиливів. Зуби природні, місцями відсутні, ясна в місцях відсутніх зубів закруглені, не змінені. Язик у порожнині рота, на лінії змикання зубів. У порожнині рота сторонніх предметів, окрім промерзлих згортків крові, не виявлено. Шия циліндричної форми, пропорційна голові і тулубу. Грудна клітина сплющено-конічної форми, симетрична, на дотик пружна, без патологічної рухливості ребер. Слідів внутрішньо серцевих ін?єкцій не виявлено. Живіт нижче реберних дуг, симетричний. Пахвові западини вільні. Зовнішні статеві органи сформовані правильно по чоловічому типу. Головка статевого члена закрита, після її відкривання виразок і рубців не виявлено. Будь-яких виділень із зовнішнього отвору сечівника не виявлено. Калитка розвинута нормально, у розмірах не збільшена. Відхідниковий отвір зімкнутий, шкіра довкола чиста. Верхні і нижні кінцівки розвинуті пропорційно тулубу, кістки кінцівок на дотик цілі. На спинці носа є клаптикова рана «V» подібної форми, основою направлена донизу, краї рани осаджені до 0,1 см, стінки пологі, розміром 1,0х0, 5см. На правій бічній поверхні шиї, на 3 см донизу від правого кута нижньої щелепи, є рана веретеноподібної форми, довжиною 3,5см, яка своєю довжиною направлена відповідно цифрам 3 та 9 умовного циферблата годинника, краї рани відносно рівні, стінки нависають над дном, кінець рани, що відповідає цифрі 3 закруглений, кінець що відповідає цифрі 9 загострений, та має два додаткових розрізи до гори та до низу, довжиною по 0,3 см, в дні цієї рани є рановий канал, що проникає в м?які тканини шиї, також в дні рани виявлено неповний перетин грудино-ключично-соскоподібного м?язу та повний горизонтальний перетин правої сонної артерії. Шкіра навколо рани забруднена підсохлою кров?ю. Права вушна раковина відсутня, на її місці утворена рана, краї та стінки якої дрібно-фестончасті та зазубрені, дно виконують підлеглі м?які тканини та зовнішній вушний хід, які не мають просочення кров?ю, місцями краї жовтого кольору з ущільненням тканини (сліди дії гризунів). На верхній губі по центру на ділянці 2,5х1см та на кінчиках 1-5 пальців правої кисті ділянках 2х1см, є аналогічні ушкодження (сліди дії гризунів). Будь яких інших тілесних ушкоджень не виявлено. До протоколу додано додаток-фототаблицю. Огляд розпочато об 09:13 12.01.2023, закінчено об 13:00 11.01.2023 (арк. кримінального провадження 18-21);

- копією лікарського свідоцтва про смерть №7 від 12.01.2023, відповідно до якого смерть ОСОБА_6 настала внаслідок нападу з метою вбивства (арк. кримінального провадження 27);

- висновком експерта №7 від 12.01.2023, з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 , 1969 року народження,

при дослідженні трупу потерпілого виявлено наступні ушкодження: рана правої половини шиї в верхній третині з ушкодженням м?язів, правої сонної артерії та гортано-глотки, утворилися незадовго до настання смерті від дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, згідно наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 правил судово-медичного визначення ступеня

тяжкості тілесних ушкоджень, вищезазначена рана відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили смерть. Рана спинки носа утворилася від дії тупого твердого предмету, незадовго до настання смерті, згідно наказу МОЗ №6 від

17.01.1995 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, вищезазначена рана відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткостроковим розладом здоров`я, які потребують для свого загоєння та лікування терміну понад 6 днів, але менше 21-го дня (3-х тижнів), рана правої вушної раковини, рана верхньої губи, рани 1-5

пальців правої кисті утворилися після настання смерті, від дії тупо-загострених предметів, якими могли бути зуби гризунів, і ніякого відношення до настання смерті не мають. Причиною смерті ОСОБА_6 , є колото-різана рана шиї з ушкодженням сонної артерії, яка ускладнилась гострою крововтратою та шоком з послідуючим вгасанням центральної нервової системи. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ, смерть потерпілого настала за 40-50 годин до дослідження трупу в морзі 12.01.2023 о 09:00. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від його трупа знайдено спирт етиловий у концентрації 3,13% у крові, 3,59% у сечі, що відповідно живої людини алкогольному сп?янінню дорівнює тяжкому ступеню (арк. кримінального провадження 29-32);

- протоколом огляду місця події від 12.01.2023, з якого вбачається, що слідчим СВ Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області, за допомогою фотозйомки у присутності понятих було проведено огляд. Об`єктом огляду є домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду подвір`я біля будівлі сараю на землі було виявлено рушники сірого кольору, зеленого кольору, біло-червоного кольору та ковдру. Рушник сірого кольору поміщений до картонної коробки №2. Також під час огляду було вилучено кофту синього кольору, яка поміщена до картонної коробки №3. Вказані речові докази було вилучені та поміщені до камери зберігання речових доказів Волноваського РВП ГУН в Донецькій області (арк. кримінального провадження 34-35);

- протоколом відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 24.01.2023, відповідно до якого слідчим СВ РВП ГУНП в Донецькій області у присутності понятих за участю спеціаліста у підозрюваного ОСОБА_5 було відібрано зразки крові (арк. кримінального провадження 66);

- висновком експерта №323-454БД від 08.02.2023, з якого вбачається, що у результаті дослідження зразка крові ОСОБА_6 , висушеного на марлі, встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (арк. кримінального провадження 72-73);

- висновком експерта №323-455БД від 02.02.2023, з якого вбачається, що кров підозрюваного ОСОБА_5 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 (арк. кримінального провадження 75-76);

- висновком експерта №323-456БД від 22.02.2023, з якого вбачається, що у результаті дослідження зразка крові ОСОБА_6 , висушеного на марлі, встановлена група А з ізогемаглютині-ном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, де групоспецифічним антигеном є антиген А. Кров підозрюваного ОСОБА_22 до групи АВ за ізосерологічною системою АВО, де антигени А і В є групо-специфічними антигенами. В слідах речових доказах, вилучених з місця події, а саме: на фрагменті тканини (об`єкт №1), на рушнику, вилученому з коридору (об?єкти №№2-5), на рушнику рожевого кольору (об?єкти №№6-9), на рушнику сірого кольору (об?єкти №№10-14), на покривалі, названому слідчим ковдрою (об?єкти №№15-19), на светрі чоловічому, названому слідчим кофтою (об?єкти №№20-27) встановлена наявність крові людини.При серологічному дослідженні об?єктів №№1,6-19, 22-26, виявлений антиген А, а в об?єктах №№6-14 ще й ізогемаглютинін анти-В, що не виключае можливості утворення всіх цих слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. При серологічному дослідженні об?єкта №27, виявлені антигени А і В, що не виключає можливості утворення цього сліду за рахунок крові особи (осіб) з групою АВ за ізосерологічною системою АВ0, або за рахунок суміші крові в ньому від двох і більш осіб з виявленими груповими властивостями, а саме: від осіб з групою крові АВ за ізосерологічною системою АВ0, від осіб з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 і від осіб з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. При серологічному дослідженні об?єктів №№2-5,20,21 антигени А і В, а також ізогемаглютиніни анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0 не виявлені, тому висловитись про групову належність вказаних слідів виявилося неможливим. Оскільки сліди об?єктів №№1,6-19,22-26 могли бути утвореними за рахунок крові осіб з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, тому не виключена можливість утворення їх за рахунок крові потерпілого ОСОБА_6 , оскільки кров його належить саме до вказаної групи, або за рахунок інших осіб з такою ж самою групою крові. Оскільки в слідах об?єктів №№1,6-19,22-26 не виявлений антиген В, який, як і антиген А, є групоспецифічним для крові підозрюваного ОСОБА_5 , тому даних про присутність його крові в цих слідах не отримано. Оскільки слід об?єкта №27 міг бути утвореним за рахунок крові осіб з групою крові АВ за ізосерологічною системою АВ0, тому не виключена можливість утворення їх за рахунок крові підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки кров його належить саме до вказаної групи, або за рахунок інших осіб з такою ж самою групою крові. Оскільки в об?єкті №27, крім антигену А, який є групо поспецифічним для крові потерпілого ОСОБА_6 , виявлений ще антиген В, не властивий його крові, тому кров його може бути присутньою в цьому сліді лише в якості домішки до крові особи (осіб) якій (яким) властивий антиген В. Оскільки в об?єктах №№2-5,20,21, не виявлений антиген А, який є групоспецифічним для крові потерпілого ОСОБА_6 , тому даних про присутність його крові в цих слідах не отримано. Оскільки в об?єктах №№2-5,20,21, не виявлені антигени А і В, які є групоспецифічними для крові підозрюваного ОСОБА_5 , тому даних про присутність його крові в цих слідах не отримано (арк. кримінального провадження 78-85);

- висновком експерта №324/463-БД від 24.02.2023, з якого вбачається, що на клинках рукоятках (об`єкти №№1-4) двох ножів, представлених на дослідження, наявність крові не встановлено, епітеліальні клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені. Оскільки на клинках та рукоятках (об`єкти №№1-4) двох ножів, представлених на дослідження, наявність крові не встановлено, епітеліальні клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені. На рукоятках двох ножів (об`єкти №№2-4), представлених на дослідження, наявність поту не встановлено. Оскільки на рукоятках (об`єкти №№2-4) двох ножів, представлених на дослідження, наявність поту не встановлено (арк. кримінального провадження 87-89);

- висновком експерта №263 МК від 20.03.2023, з якого вбачається, що пошкодження на шматку шкіри з правої половини шиї від трупа ОСОБА_6 , 1969 року народження, є колото-різаною раною і заподіяне сплощеним колюче-ріжучим предметом, з шириною клинка протягом поринулої частини не більше 7,6 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною близько 1,0 мм. Додатковий надріз та розріз шкіри могли утворитись при подальшому зануренні, або вилученні клинкового знаряддя з рани, з тисненням на його ріжучу крайку та зміною його положення. Пошкодження на шматку шкіри з правої половини шиї більш ймовірно могло бути заподіяне клинком представленого на експертизу ножа №2 з рукояткою жовтого кольору, але враховуючи характер та механізм утворення пошкодження (при не глибокому зануренні клинка з подальшою зміною його положення та тисненням на ріжучу крайку (лезо), не виключена також можливість спричинення пошкодження клинком представленого на експертизу ножа №1 (арк. кримінального провадження 93-102);

- копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2022 №20/1, відповідно до якого ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення (арк. кримінального провадження 143);

- висновком судово-психіатричного експерта №122 від 03.03.2023, відповідно до якого ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне душевне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав і на теперішній час також не страждає. За своїм психічним станом під час інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (арк. кримінального провадження 165-167).

Інші документи з матеріалів провадження (постанови слідчих, супровідні листи, листи та інші), свідчать про рух провадження, не дозволяють суду встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, зокрема, не підтверджують і не спростовують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Від допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 сторони кримінального провадження відмовились, на огляді речових доказів у судовому засіданні не наполягали, тому допит зазначеного свідка та огляд речових доказів не ввійшли в обсяг доказів, що підлягали дослідженню. Крім того, допит малолітнього потерпілого ОСОБА_25 та його законного представника ОСОБА_26 також не ввійшли в обсяг доказів, що підлягали дослідженню.

Оцінюючи в сукупності всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в результаті судового розгляду.

Щодо доводів сторони захисту з приводу визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 11.01.2023 (арк. 11-17 кримінального провадження), у зв`язку з тим, що огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено без ухвали слідчого судді та дозволу осіб, які там тимчасово мешкали, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 86 та 87 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.223 КПК слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

Приписами ч.3 ст.233 КПК передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

За статтею 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

При цьому огляд місця події необхідно відрізняти від такої слідчої дії, як обшук.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчих дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду (ч. 3 ст. 214 КПК). Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Судом встановлено, що відповідно до заяви командира 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 (акр.кримінального провадження 10), який безпосередньо був командиром тих осіб, які тимчасово мешкали у будинку АДРЕСА_2 , було надано дозвіл на проведення огляду вказаного будинку та прилеглої до нього території, тобто вказана слідча дія була проведена на добровільній основі з наданням відповідної згоди командира. Крім того, особи, які мешкали у вказаному будинку, зокрема і ОСОБА_5 , будь-яких зауважень під час проведення цієї слідчої дії не висловлювали, клопотань не заявляли, тому підстав для звернення з відповідним клопотанням слідчого до слідчого судді у слідчого не було. У зв`язку з чим, на стійке переконання суду огляд місця події був проведений з дотримання вимог КПК України, тому підстави для визнання цього доказу недопустимим у суду відсутні. Разом з цим, суд не надає оцінку іншим твердженням захисника обвинуваченого стосовно недопустимості інших доказів у цьому кримінальному провадженні, оскільки вказані документи є похідним від первинних доказів, які були судом визнані допустимими та зібраними стороною обвинувачення в межах, встановлених КПК України.

Не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на те, що під час досудового розслідування начебто слідчим фактично було сфальсифіковано покази свідка ОСОБА_9 , оскільки слідчим було направлено на мобільний телефон ОСОБА_9 вже готові покази, з якими ОСОБА_9 повинен був погодитись та підписати, хоча такого бажання свідок не мав. Суд зазначає, що в даному випадку слідчим було вжито заходів щодо опитування тих осіб, які безпосередньо були присутні в будинку під час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, та задля перевірки показів ОСОБА_9 , слідчим було направлено записані покази для їх звірки на мобільний телефон ОСОБА_9 , оскільки вказаний свідок перебував у іншому місті та його прибуття до приміщення Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області було зазделегіть ускладненим. Разом з цим, відповідно до долученого стороною захисту рапорту, зазначені у ньому покази свідка ОСОБА_9 жодним чином не спростовують та не підтверджують причетність обвинуваченого до інкримінованого йому кримінального правопорушення і не свідчать про те, що органом досудового розслідування були сфальсифіковано такі покази. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що вказаний свідок був безпосередньо допитаний під час судового розгляду, та не надав показів, які б спростовували або підтверджували винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Також не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на те, що органом досудового розслідування неправильно кваліфіковані дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України, та його дії повинні бути перекваліфіковані на ст.118 КК України, так як на їх думку обвинувачений вчинив умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, виходячи з наступного.

Об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується діянням - посяганням на життя іншої особи, спрямованим на порушення функцій чи анатомічної цілісності життєво важливих органів іншої людини; наслідками у вигляді біологічної смерті потерпілого; причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками.

Судом надано оцінку сукупності обставин, які надають підставу для висновку про наявність умислу обвинуваченого саме на умисне вбивство, оскільки умисне протиправне заподіяння смерті може бути вчинене лише з прямим умислом.

Суд, з врахуванням всіх обставин, приходить до висновку про наявність доказів, які вказують на умисел, направлений на позбавлення життя, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

За визначенням умисне вбивство (ст.115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Таким чином, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст.36 КК України ці умови полягають у такому: оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені Кримінальним кодексом України; за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» відповідальність за ст.118 або ст.124 КК за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначив, що умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч.1 ст.115 КК.

Як було встановлено в судовому засіданні, в ході спільного вживання спиртних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, який в подальшому перейшов в бійку, в ході якої обвинувачений вдарив потерпілого ножем в область шиї. Даний факт у судовому засіданні підтвердив сам обвинувачений.

При цьому, характер та цілеспрямованість дій ОСОБА_5 вочевидь свідчать про прямий умисел саме на позбавлення життя потерпілого, оскільки під час судового розгляду свідок ОСОБА_7 , який був безпосередньо присутній в будинку під час конфлікту, показав, що в ході бійки ОСОБА_6 впав на підлогу, при цьому будь-якої зброї або інших предметів, які б могли становити загрозу для життя та здоров`я обвинуваченого не мав, тоді як ОСОБА_5 , отримавши реальну можливість уникнути подальшого конфлікту та покинути приміщення, не припинив свої злочинні наміри, ігноруючи прохання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зупинитися, тримаючи ніж у руці, наніс потерпілому удар в область шиї, який став причиною смерті потерпілого. Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_5 вочевидь бачив наслідки нанесеного удару потерпілому рану та кровотечу, але в подальшому не надав йому невідкладну допомогу на місці, не викликав швидку допомогу та поліцію, а навпаки намагався приховати скоєння ним злочину та позбавитись тіла потерпілого, яке він чи хтось з його оточення сховав у сараї задля уникненням кримінальної відповідальності за скоєне.

Таким чином, за сукупністю встановлених судом обставин обвинувачений ОСОБА_5 не перебував у стані необхідної оборони, за наявних обставин відсутні умови, визначені ст.36 КК України, не мале місця вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, натомість сукупність наведених вище обставин свідчить саме про умисел обвинуваченого на вбивство потерпілого.

Таким чином, вищенаведене виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст.118 КК України.

Так суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, всі обставини справи.

Так обвинувачений ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується позитивно, є військовослужбовцем.

Відповідно до ст.66 КК України обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є часткове визнання винуватості.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції частини статті у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання останньому. Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілих, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Згідно пунктів 5 та 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди та її розмір, суд бере до уваги те, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення потерпілі втратили близького родича та годувальника (сина та батька) і зазнали певних моральних страждань, що виразилось у запамороченнях, нервових переживаннях, тривожності, дратівливості, страху, тому суд виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілих необхідно задовольнити частково, та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_25 по 500000 грн моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 11.01.2023, зарахувавши у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2023 накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході огляду місця події від 11.01.2023 та додаткового огляду місця події від 12.01.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на фрагмент тканини з речовиною бурого кольору, ніж із чорним руків`ям, ніж із жовтим руків`ям, рушник зеленого кольору та рушник червоно-білого кольору обидва із речовинами бурого кольору, схожою на кров, ковдру коричневого кольору, рушник сірого кольору, які були визнані речовими доказами та є тимчасово вилученим майном, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Оскільки з винесенням вироку суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна та вважає за необхідне накладений арешт на вищезазначене майно скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 373, 374, 376, 394 КПК України

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 11.01.2023, зарахувавши у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 21.01.2023, а саме: ніж з жовтим руків`ям, ніж із чорним руків`ям, фрагмент тканини із речовини бурого кольору, шість гільз, рушник червоно-білого кольору з РБК схожою на кров, рушник зеленого кольору із РБК схожою на кров, рушник сірого кольору, ковдру коричневого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області знищити.

Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 24.03.2023, а саме: ніж з рукояткою жовтого кольору, який вилучений 11.01.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області знищити.

Цивільний позов ОСОБА_11 , ОСОБА_25 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 500000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_25 500000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2023 на майно, яке було вилучене в ході огляду місця події від 11.01.2023 та додаткового огляду місця події від 12.01.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на фрагмент тканини із речовиною бурого кольору, ніж із чорним руків`ям, ніж із жовтим руків`ям, рушник зеленого кольору та рушник червоно-білого кольору обидва із речовинами бурого кольору, схожою на кров, ковдру коричневого кольору, рушник сірого кольору, які були визнані речовими доказами та є тимчасово вилученим майном, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня оголошення вироку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1