Справа № 308/1524/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

за участі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/155/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2024 року задоволено клопотання прокуратура ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000194, відомості про яке 06.07.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Накладено арешт на майно, вилучене 12.02.2024 за адресою АДРЕСА_1 , а саме: прозорий поліетиленовий zіp-пакет, всередині якого знаходилася біла кристалічна речовина зовні схожа на наркотичну, вагою близько 52 грам; три прозорі поліетиленові zіp-пакети, всередині яких знаходилася біла кристалічна речовина зовні схожа на наркотичну, вагою близько 5,4 грама кожна; пусті прозорі поліетиленові zіp-пакети різного розміру; поліетиленовий пакет, всередині якого знаходяться чисті згортки з фольгою; прозорі поліетиленові zіp-пакети та чорний гаманець, всередині яких знаходиться залишок кристалічної речовини білого кольору схожої на наркотичну; 9 (дев`ять) предметів схожих на патрони з маркуванням «9 mm PAK YAS GLD»; зелений поліетиленовий пакет з невідомою речовиною всередині; прозорий згорток, всередині якого знаходиться суха речовина зеленого кольору зовні схожа на марихуану, вагою близько 0,55 грам; електронні ваги марки «Fuzion Pro-50» з коробкою до них; електронні ваги марки «Dagital mini Scales» model КА67/К1918В; камеру відеоспостереження білого кольору без маркування; 12 (дванадцять) купюр номіналом по 100 доларів США кожна; дві банківські картки «А-Банк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_3 та банківську картку «Sense Cameleon» № НОМЕР_4 .

З матеріалів судового провадження вбачається, що до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора відділу Закарпатьскої обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000194, відомості про яке 06.07.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно, яке вилучене 12.02.2024 за адресою АДРЕСА_1 , а саме: прозорий поліетиленовий zіp-пакет всередині якого знаходилася біла кристалічна речовина зовні схожа на наркотичну, вагою близько 52 грам; три прозорі поліетиленові zіp-пакети всередині яких знаходилася біла кристалічна речовина зовні схожа на наркотичну, вагою близько 5,4 грама кожна; пусті прозорі поліетиленові zіp-пакети різного розміру; поліетиленовий пакет всередині якого знаходяться чисті згортки з фольгою; прозорі поліетиленові zіp-пакети та чорний гаманець всередині яких знаходиться залишок кристалічної речовини білого кольору схожої на наркотичну; 9 (дев`ять) предметів схожих на патрони з маркуванням «9 mm PAK YAS GLD»; зелений поліетиленовий пакет з невідомою речовиною всередині; прозорий згорток всередині якого знаходиться суха речовина зеленого кольору зовні схожа на марихуану, вагою близько 0,55 грам; електронні ваги марки «Fuzion Pro-50» з коробкою до них; електронні ваги марки «Dagital mini Scales» model КА67/К1918В; камера відеоспостереження білого кольору без маркування; 12 (дванадцять) купюр номіналом по 100 доларів США кожна; дві банківські картки «А-Банк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , банківська картка «Приватбанку» № НОМЕР_3 та банківська картка «Sense Cameleon» № НОМЕР_4 .

Клопотання мотивоване тим, що зазначене майно має значення речових доказів. Незастосування даного виду забезпечення кримінального провадження, як арешт на вказане майно, може негативно вплинути на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК та істотно порушує його вимоги, внаслідок чого підлягає скасуванню. Вказує, що вилучені 12.02.2024 року під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , грошові кошти, а саме 12 (дванадцять) купюр номіналом по 100 дол.США кожна, є власними коштами ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_7 . Про те, що дані кошти належать саме ОСОБА_5 та є її власними коштами, вона повідомляла слідчого під час обшуку та у своїй заяві. Дані кошти були придбані ОСОБА_5 шляхом здійснення валютно-обмінної операції, що підтверджується квитанцією ТОВ "ФК" Альфа інвест груп". Вважає, що обмеження ОСОБА_5 , як законного володільця в розпорядженні арештованого майна призводить до необгрунтованого порушення її конституційних прав.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме 12 (дванадцять) купюр номіналом по 100 доларів США кожна. Грошові кошти, а саме 12 (дванадцять) купюр номіналом по 100 доларів США кожна повернути законному володільцю ОСОБА_5 або уповноваженій нею особі (її представнику).

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з ч.2 ст. 173 КПК України, окрім іншого, повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В даному випадку слідчий суддя наведених вище норм КІІК не дотримався.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосувания може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вилучені 12.02.2024 року під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , грошові кошти, а саме: 12 (дванадцять) купюр номіналом по 100 дол. США кожна, є власними коштами ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_7 .

Про те, що дані кошти належать саме ОСОБА_5 та є її власними коштами, вона повідомляла слідчого під час обшуку та у своїй заяві, слідчого суддю при розгляді клопотання про арешт майна.

Дані кошти були придбанні ОСОБА_5 шляхом здійснення валютно обмінної операції, що підтверджується квитанцією ТОВ «ФК» Альфа інвест груп».

Разом з тим, вилучені в ході обшуку гротові кошти не є підробленими коштами та не є об`єктом кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Обмеження ОСОБА_8 , як законного володільця в розпорядженні арештованого майна призводить до необгрунтованого порушення її конституційних прав, що є неприпустимим.

Право володіння, користування та розпорядження ОСОБА_5 власним майном було порушено.

Обмеження ОСОБА_8 , як законного володільця грошових коштів в можливості розпорядження вказаним майном без жодних на те причин та правових підстав призводить до порушення гарантованого ст. 41 Конституції України права власності на його майно, яке є непорушним.

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

При ньому, суд враховує, що гарантування права власності є одним із основоположних аспектів забезпечення верховенства права.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_5 не відповідає зазначеним вище вимогам КПК України, є непропорційним, тобто являється таким, що не відповідає тяжкості можливого правопорушення і становить особистий і надмірний гагар для власника майна, адже однозначно порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав вищевказаної юридичної особи.

Мета накладення арешту, а також ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України не доведені.

Крім того, ОСОБА_5 , не має статусу «підозрюваної» або «обвинуваченої» в межах кримінального провадження, підстав для арешту вказаного майна немає, і таке підлягає передачі поверненню законному володільцю.

В даному випадку вилучене майно (грошові кошти) не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, а саме грошові кошти з метою забезпечення збереження речових доказів, на які посилається прокурор та слідчий суддя в ухвалі, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в ухвалі, в порушення вимог ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника майна та третіх осіб. В порушення вказаних вимог закону, слідчим суддею, при накладенні арешту на вказані грошові кошти не було враховано інтересів володільця майна, яка є законними власником даного майна (оскільки не надано доказів зворотного).

Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона фактично відтворює зміст клопотання прокурора, при цьому не містить докладних мотивів на обґрунтування судового рішення. На підставі вищевикладених обставин вважаємо, що арешт грошових коштів, належних на праві власності ОСОБА_5 повинен бути скасований за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, третіх осіб, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Таке рішення виходить з позиції розумності та співмірності обмеження права власності, права користування та наслідків такого арешту майна.

Так, відповідно до положень ст. 174 КПК України, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

На сьогодні ОСОБА_5 позбавлена законного права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю - майном, на яке оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в ухвалі слідчого судді не наведено встановлених досудовим розслідуванням обставин, з посиланням на допустимі докази, а також мотивів, з яких прокурор виходив, ініціюючи питання про накладення арешту на майно, та дійшов висновку про існування потреб досудового розслідування, які б виправдовували такий ступінь втручання у право власності особи, який унеможливлює її право на користування відповідним майном.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПКУкраїни, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2024 року про накладення арешту на майно скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме 12 (дванадцять) купюр номіналом по 100 доларів США кожна.

Грошові кошти, а саме 12 (дванадцять) купюр номіналом по 100 доларів США кожна повернути законному володільцю ОСОБА_5 або уповноваженій нею особі (її представнику).

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді