Дата документу 24.04.2024 Справа № 314/1222/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1222/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/254/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, одружений, зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та виправдано у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2018 року на 111 предметів, схожих на набої.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить дослідити у ході апеляційного розгляду відеозапис слідчої дії обшуку від 09 серпня 2018 року, зафіксований на оптичному диску, та надати цьому доказу свою оцінку; оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі положень ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 рік, згідно з п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на нього відповідні обов`язки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано критичну оцінку показанням обвинуваченого та свідків захисту, водночас, докази сторони обвинувачення наведено і проаналізовано у вироку вибірково, фрагментарно та однобічно.

Так, у ході проведення санкціонованого обшуку було виявлено та вилучено 111 спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення калібру 5,6 мм, водночас, як встановлено у ході досудового розслідування та констатовано у оскаржуваному вироку, ОСОБА_6 був зареєстрований власником та мав дозвіл на право зберігання та?носіння лише гладкоствольної мисливської зброї 12 калібру. У момент виявлення вказаних патронів особисто ОСОБА_6 надано коментар, що багато років тому ці патрони він отримав від ОСОБА_10 , з яким часто ходив на полювання, та які одного дня після стрільби ними з малокаліберної гвинтівки ОСОБА_10 в тирі, залишились у рюкзаку обвинуваченого. Очевидним є те, що ці патрони були виявлені у тумбочці, а не у рюкзаку, тобто обвинувачений приніс їх додому, виклав у тумбочку, де і зберігав до моменту їх виявлення обшуком. Крім того, безперервний відеозапис слідчої дії - обшуку містить відео- аудіо- інформацію про те, що при закінченні проведення обшуку, під час складання слідчим та закінчення оформлення протоколу, ОСОБА_6 повторив версію про походження патронів від ОСОБА_10 . Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_10 заперечив походження від нього вилучених у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 . 111 патронів калібру 5,6 мм.

Прокурор вважає неспроможними доводи сторони захисту стосовно того, що до тумбочки ніхто давно не торкався і що ОСОБА_6 упродовж більш ніж 11 років (після смерті свого батька) не знав та не бачив, що там поряд із предметами, якими він регулярно користувався, знаходиться банка, у якій виявлено 61 патрон калібру 5,6 мм насипом, і поряд повна пачка патронів такого ж калібру у кількості 50 шт. На думку апелянта, зміст показань свідків захисту, а саме його дружини ОСОБА_12 та його матері ОСОБА_13 спрямований на уникненням ОСОБА_6 кримінальної відповідальності, тому їх необхідно сприймати критично, як обрану тактику захисту від висунутого обвинувачення.

В запереченнях до апеляційної скарги захисник обвинуваченого зазначає, що надаючи власну оцінку відеозапису з обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , апелянт не зазначає, в чому полягає неповнота його дослідження або порушення при дослідженні (відтворенні) у судовому засіданні. 03 серпня 2020 року під час судового розгляду справи безпосередньо судом за участі сторін обвинувачення та захисту, за клопотанням прокурора здійснено перегляд зазначеного обшуку, який проведено 09 серпня 2018 року. Жодних зауважень щодо неповноти дослідження відео чи стосовно допущених порушень при його відтворенні, на стадії судового розгляду справи, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, а також на стадії подання апеляційної скарги від прокурора та сторони захисту не надходило. Як зазначено вище, даний доказ досліджено судом за клопотанням прокурора, яким подано апеляційну скаргу, і саме ОСОБА_9 затвердив обвинувальний акт та підтримував державне обвинувачення в суді 1-ї інстанції.

Отже, враховуючи зазначене відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора щодо повторного дослідження відеозапису слідчої дії - обшуку від 09 серпня 2018 року на території домоволодіння АДРЕСА_1 .

Оскаржуваний вирок суду відповідає вимогам Закону, а посилання апелянта на положення ст.ст.411-413 КПК України є безпідставним та помилковим.

В апеляційній скарзі прокурор не наводить доказів того, що саме ОСОБА_6 незаконно зберігав бойові припаси. Позиція апелянта зводиться до висловлювання сумніву версії сторони захисту щодо виявлених під час обшуку патронів.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що стороною обвинувачення повністю доведено спрямованість умислу, мотиву та мету злочину поза розумним сумнівом. Однак, апелянт не зазначає жодного конкретного доказу, дослідженого під розгляду справи в суді першої інстанції, який би свідчив про доведеність винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом. До того моменту, як викладено вказаний висновок, в апеляційній скарзі зазначено про проведення обшуку, надання показань свідком ОСОБА_10 та неспроможність версії сторони захисту.

Під час проведення обшуку ОСОБА_6 висловив припущення щодо приналежності гр. ОСОБА_10 виявлених патронів. Вказане припущення спростовано як свідком сторони обвинувачення - ОСОБА_10 , так і свідками сторони захисту - ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Про це зазначив і сам ОСОБА_6 під час допиту в суді. Фактично отримано відомості, що виявлені патрони належали ОСОБА_15 , які не спростовані доказами стороною обвинувачення, що виключає можливість притягнення ОСОБА_16 до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відомості в апеляційній скарзі про те, що сторона захисту змінила версію походження вилучених патронів після допиту в якості свідка ОСОБА_10 , яким спростовано вищенаведене припущення обвинувачення, є неправдивими. Таке твердження доводиться тим, що в судовому засіданні 08 жовтня 2020 року та 25 листопада 2020 року, у зв`язку з неявкою (незабезпеченням явки) свідка сторони обвинувачення ОСОБА_10 , за клопотання сторони захисту в якості свідків допитано ОСОБА_14 та ОСОБА_13 відповідно. ОСОБА_10 в якості свідка було допитано в судовому засіданні 27 січня 2021 року, який опосередковано ще й підтвердив версію сторони захисту. Відтак, згаданими свідками та обвинуваченим повідомлено обставини, які належними, допустимими та достовірними доказами не спростовано.

Також, посилання прокурора на те, що ОСОБА_17 (батько обвинуваченого) мав дозвіл на право носіння та зберігання лише мисливської гладкоствольної зброї 16-го калібру, не свідчить, що ОСОБА_15 , будучи мисливцем, не міг зберігати за місцем свого мешкання виявлені під час обшуку патрони. Разом з цим, ОСОБА_6 також не мав дозвіл на право носіння та зберігання зброї, для стрільби, з якої використовуються вилучені патрони. Так само й інші співмешканці ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 не мали такого дозволу. При цьому, теоретична можливість приналежності вилучених патронів ОСОБА_15 , стороною обвинувачення належним чином не перевірялася ані під час слідчої дії, ані на стадії досудового розслідування.

Крім того, у формулюванні обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України, зокрема, зазначено, що 09 серпня 2018 року під час проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені та вилучені 111 шт. спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм, які є боєприпасами, та які ОСОБА_16 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Обставини кримінального правопорушення викладені не конкретно та не підтверджені належними і допустимими доказами. Прокурором, який затвердив обвинувальний акт, не враховано, що інкримінований злочин ОСОБА_6 є триваючим, тобто час вчинення злочину - це час, з якого обвинувачений розпочав, на думку сторони обвинувачення, незаконно зберігати вилучені патрони без передбаченого законом дозволу. Зазначене співвідноситься з правилом, викладеним в ч.3 ст. 4 КК України - «часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності». Однак, в порушення приписів, викладених у ст.ст. 91, 92 КПК України, у формулюванні обвинувачення не зазначено, з якого часу розпочалося незаконне зберігання боєприпасів, а відтак не встановлено обставину вчинення кримінального правопорушення, яка підлягає доказуванню, та як наслідок не доведено її під час судового розгляду, що також виключає можливість визнання винним ОСОБА_6 .

Отже, висновки суду про недоведеність висунутого обвинувачення, про сумнівні припущення прокурора щодо приналежність патронів саме ОСОБА_6 , про необхідність тлумачення їх на користь обвинуваченого ґрунтуються на запропонованих сторонами і досліджених судом доказах, а також на чинних нормах Закону.

Згідно з вироком суду, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000264 від 09 серпня 2018 року, затвердженого прокурором Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 від 19 жовтня 2018 року, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при таких обставинах.

09 серпня 2018 року, у період часу з 09.30 години до 10.35 години, на підставі ухвали слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_18 від 07 серпня 2018 року був проведений обшук домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 , в ході якого у приміщенні літньої кухні, у столі, були виявлені та вилучені 50 предметів, схожих на набої, які знаходилися в картонній коробці та 61 предмет, схожий на набої, які знаходилися насипом в металевій банці, які ОСОБА_6 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Згідно з висновком експерта № 2-574 від 18 вересня 2018 року, надані на експертизу 111 (сто одинадцять) патронів є боєприпасами - спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6мм (22 LR), що використовуються для стрільби з нарізної вогнепальної стрілецької зброї калібру 5,6мм (22 LR), наприклад: гвинтівки «ТОЗ-8», «ТОЗ- 16», «ТОЗ-99», карабіни «Соболь», «БК-1», комбіновані мисливські рушниці, пістолети «МЦ», «ІЖ-34/35» та інші. Патрони придатні для стрільби.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 вказаним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Так, згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у незаконному зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Суд першої інстанції у вироку поставив під сумнів надані стороною обвинувачення докази та дійшов висновку про недоведеність вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

При цьому, суд дав вибіркову оцінку дослідженим доказам, оцінив докази з огляду на позицію самого обвинуваченого, його версії подій, що не узгоджується з вимогами ст.94 КПК України, відповідно до яких суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не визнав, категорично оспорював факт зберігання бойових припасів, вказав, що обвинувачення є надуманим. Пояснив, що він проживає в будинку АДРЕСА_1 разом з дружиною та матір`ю. У цьому будинку проживає з 1997 року, будинок належав його батькові, ОСОБА_15 , який проживав разом з ними до моменту смерті у 2007 році. Щодо патронів, які були вилучені в літній кухні під час обшуку, йому нічого не було відомо, оскільки вони лежали в тумбочці, що належала його батькові, а мати забороняла брати речі батька.

Він є мисливцем з 1986 року, зброї калібру 5,6мм у нього ніколи не було. Патрони калібру 5,6 мм є спортивно-мисливськими, коли розформовували ДСАФ, то цих патронів було дуже багато. Батько був також мисливцем та рибалкою, мав зброю 16 калібру.

Під час обшуку у нього першою була думка, що патрони в нього залишив ОСОБА_10 , бо він часто з ним ходив на полювання. Коли мати дізналася, що знайшли патрони, то сказала, що це батькові, він робив з них грузики на вудку. Під час проведення обшуку поліцейські навіть не питали, кому належать патрони.

Суд прийняв ці доводи обвинуваченого, вказавши на те, що докази, надані стороною обвинувачення лише констатують факт знаходження в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_1 111 патронів. Беззаперечних доказів, що вказані предмети зберігав з прямим умислом саме ОСОБА_6 суду не надано. Вказані обставини, викладені в обвинувальному акті, мають характер припущень, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_6 є мисливцем та проживає в указаному домоволодінні, в якому були виявлені бойові припаси.

Проте, суд не проаналізував належним чином всі дослідженні докази як кожен окремо так і у їх сукупності, в т.ч. відомості з протоколу обшуку від 09 серпня 2018 року та відеозапис його проведення, відповідно до яких на підставі ухвали слідчого судді Новомиколаївсього районного суду Запорізької області від 07 серпня 2018 року було проведено обшук території садиби по АДРЕСА_1 . Під час обшуку в приміщенні кухні у столі, в картонній коробці та металевій банці були виявлені та вилучені 101 предмет, схожий на набої калібру 5,6 мм.

Відповідно до висновку експерта №2-574 від 18 вересня 2018 року за результатами судово-балістичної експертизи за експертною спеціальністю «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» надані 111 патронів є боєприпасами спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6мм (.22LR), що використовуються для стрільби з нарізної вогнепальної стрілецької зброї калібру 5,6 мм (.22LR), наприклад: гвинтівки «ТОЗ-8», «ТОЗ-16», «ТОЗ-99», карабіни «Соболь», «БК-1», комбіновані мисливські рушниці, пістолети «МЦ», «ИЖ-34/35» та ін. Патрони придатні до стрільби.

При цьому, суд не звернув належної уваги та, відповідно і не відобразив у вироку те, що під час проведення обшуку, зокрема коли співробітники поліції виявили предмети, схожі на набої, ОСОБА_6 чітко повідомив слідчому джерело походження виявлених патронів, вказавши, що це дуже старі набої, які залишились від його знайомого ОСОБА_10 , у якого раніше була вогнепальна зброя.

Суд, в свою чергу, виправдовуючи ОСОБА_6 , послався у вироку на те, що у домоволодінні, де було проведено обшук, на момент виявлення патронів проживали інші члени сімї ОСОБА_6 , а до 2007 року там проживав власник будинку - ОСОБА_15 , який також був мисливцем.

Водночас, суд не перевірив належним чином версію обвинуваченого та залишив поза увагою те, що на підтвердження такої версії сторона захисту не надала переконливих доказів.

Більш того, суд хоч і послався у вироку, проте, не надав жодної оцінки повідомленню начальника Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області без дати та номеру, згідно з яким відповідно до журналу обліку власників мисливської зброї за гр. ОСОБА_15 , 1939 р.н., який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , значилась мисливська гладкоствольна рушниця ТОЗ-63, к-16, № 52042 та згідно з дозволом на право зберігання та носіння зброї № НОМЕР_1 , який був дійсний до 01 квітня 2006 року. Дана мисливська гладкоствольна рушниця була здана на знищення і знищена 20 червня 2003 року згідно з актом ОРО №29. Інформація щодо реєстрації за гр. ОСОБА_15 , 1939 р.н., будь-якої іншої вогнепальної зброї відсутня. Ця інформація підтверджується наданою копією Книги обліку власників мисливської вогнепальної, пневматичної зброї, а також холодної зброї, а також листом т.в.о. начальника Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Запорізькій області від 08 жовтня 2018 року № 1733 еп /2/03-2018.

Також, суд не навів у вироку мотивів, чому не взяв до уваги встановлені фактичні дані, що містяться у вищевказаних документах, а також те, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16 жовтня 2007 року, ОСОБА_15 (батько обвинуваченого) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З цього часу домоволодіння знаходилось під контролем обвинуваченого, чого останній не заперечує.

Суд не надав оцінку на предмет достовірності показанням обвинуваченого та свідків сторони захисту - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які є близькими родичами обвинуваченого, та не оцінив ці показання у сукупності зі всіма іншими доказами.

Отже, суд у вироку не навів переконливого обґрунтування, чому прийняв одні докази та відкинув інші, що не відповідає вимогам ст.374 КПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Окрім того, вказавши у вироку про неконкретність висунутого обвинувачення, оскільки в ньому не зазначеного, з якого часу розпочалося незаконне зберігання боєприпасів, суд не зазначив, яким чином вказана обставина спростовує висунуте обвинувачення в цілому, з огляду і на те, що під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу, або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при собі, а в обраному нею місці (абз.1 п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» від 26 квітня 2022 року №3).

Колегія суддів вважає, що вказані порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим, оскаржуваний вирок суду, відповідно до вимог ст.ст.407, 409, 410, 412 КПК України, підлягає безумовному скасуванню.

Переглядаючи вирок суду у межах, передбачених ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити вказані недоліки, оскільки для цього необхідно повторно дослідити обставини провадження та безпосередньо дослідити всі докази, а не лише ті, на які вказує прокурор у відповідному клопотанні, та які були досліджені при апеляційному розгляді.

З урахуванням викладеного, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в цій ухвалі, повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини провадження та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Приймаючи до уваги вказані вимоги закону, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, підлягають перевірці при новому розгляді.

Керуючись ст.ст.404-405,407, 409, 410, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та виправдано у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4