ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 742/1608/22

Провадження № 51-6909км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Чернігівського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407,за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Аркадіївка Згурівського району Київської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 263 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він наприкінці березня 2022 року, точної дати та часу не встановлено, у селі Новий Биків Бобровицької ТГ Броварського району Київської області знайшов предмет, зовні схожий на корпус гранати, патрони в кількості 60 штук та предмет, зовні схожий на автомат, і таким чином незаконно придбав вказані предмети.

Після цього він умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу незаконно переніс та помістив вищевказані патрони; предмет, зовні схожий на корпус гранати; предмет, зовні схожий на автомат, до належного йому автомобіля марки «Міtsubishi» моделі «Раjero», де їх незаконно перевозив та незаконно зберігав.

28.05.2022 року, у період часу з 23 години 20 хвилин по 23 годину 58 хвилин, на ділянці дороги сполученням Прилуки-Заїзд Прилуцького району Чернігівської області в ході огляду автомобіля «Міtsubishi» моделі «Раjero» працівниками поліції було виявлено та вилучено: предмет, зовні схожий на корпус гранати, патрони в кількості 60 штук та предмет, зовні схожий на автомат.

Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/125-22/3580 від 30.06.2022 в наданому на дослідження корпусі ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 міститься бризантна вибухова речовина нормальної потужності - тротил.

Відповідно до висновків експертів № СЕ-19/125-22/2828-БЛ від 20.06.2022 та № СЕ-19/125-22/2829-БЛ від 11.06.2022 вилучені під час огляду місця події патрони є бойовими, придатними до стрільби із гвинтівок, автоматів, карабінів, ручних кулеметів, пістолетів та пістолетів-кулеметів.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-22/2830-БЛ від 06.07.2022 вилучений під час огляду місця події та наданий на дослідження автомат є вогнепальною зброєю - бойовим 5,45-мм модернізованим автоматом Калашникова (АК-74М) № НОМЕР_1 , 1992 року випуску.

Крім того, приблизно в 2019 році, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 незаконно придбав холодну зброю, а саме два мисливських ножі, які без передбаченого законом дозволу незаконно помістив до належного йому автомобіля марки «Міtsubishi» моделі «Раjero», д.н.з. НОМЕР_2 , та які у нього були вилучені під час огляду цього автомобіля.

Указані ножі відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-22/2831-ХЗ від 27.06.2022 року є холодною зброєю - ножами виготовленими за типом мисливських ножів загального призначення й відносяться до контактної короткоклинкової зброї.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 263 КК України, а саме у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, а також у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. ч. 1, 2 ст. 263 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 263 КК України.

Виправдуючи ОСОБА_7 , місцевий суд визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 28.05.2022 року, оскільки він здійснений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та прав власника автомобіля, а саме здійснений без його згоди та без ухвали слідчого судді.

Також суд визнав недопустимими доказами висновки експерта № СЕ-19/125-22/2829-БЛ від 11.06.2022, № СЕ-19/125-22/2830-БЛ від 06.07.2022, № СЕ-19/125-22/2831-ХЗ від 27.06.2022 року, № СЕ-19/125-22/2828-БЛ від 20.06.2022, № КСЕ-19/125-22/3580 від 30.06.2022, № КСЕ-19/125-22/2827 від 03.06.2022, оскільки вони є похідними від первинних доказів, які визнано недопустимими.

Вироком Чернігівського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 вирок місцевого суду було скасовано. ОСОБА_7 було визнано винуватим за ч.1 ст.263 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 263 КК України - на 2 роки позбавлення волі.

На підставі положень ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим було призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить вирок апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Стверджує, що апеляційний суд, скасовуючи виправдувальний вирок місцевого суду, у порушення вимог ст. 23 КПК України безпосередньо не дослідив усі докази, а саме не допитав свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Вказує, що апеляційний суд безпідставно визнав допустимим доказом протокол огляду місця події від 28.05.2022, оскільки неправильно оцінив дії працівників поліції та вказав про відсутність ознак обшуку в автомобілі, а також те, що згоду на огляд автомобіля було надано свідком ОСОБА_11 , який керував транспортним засобом, а не ОСОБА_7 , який є його володільцем.

Посилається на те, що апеляційний суд не врахував, що огляд автомобіля проводився в той час, коли власник спав на правому передньому сидінні автомобіля, й перед проведенням огляду слідча не змогла його розбудити. Вважає, що перебування ОСОБА_7 під час огляду в стані алкогольного сп`яніння зобов`язувало слідчого забезпечити обов`язкову участь захисника відповідно до положень ч. 2 ст. 52 КПК України.

На думку захисника, дослідження в судовому засіданні тільки письмових доказів, не врахування показань свідків, які вказували про використання військовими автомобіля ОСОБА_7 , не доводить наявність в діях його підзахисного складу злочину, за який його засуджено апеляційним судом, а стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів для доведеності його винуватості.

Вважає, що апеляційний суд не врахував аргументи, які були викладені в його заперечені на апеляційну скаргу прокурора, що є порушенням вимог ст. 419 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав подану касаційну скаргу.

Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Положеннями ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судове рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судом норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Приписами ст. 438 КПКУкраїнивстановлено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За вимогами ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до положень статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Для постановлення такого судового рішення апеляційний суд із дотриманням визначеної главою 31 КПК України процедури повинен перевірити рішення суду першої інстанції з точки зору його законності й обґрунтованості (це передбачає оцінку оскарженого судового рішення на відповідність нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам провадження та дослідженим у судовому засіданні доказам), а також ухвалити рішення, яке повною мірою відповідатиме вимогам ст. 370 КПКУкраїни, а також ст. 419 КПК України, ст. 420 КПКУкраїни.

При цьому така перевірка має бути зроблена із додержанням усіх вимог чинного законодавства, об`єктивно, неупереджено, а її результатом має бути законне та справедливе вирішення поданих апеляційних скарг для реалізації прав кожного на справедливий суд і перевірку законності й обґрунтованості оскаржених рішень суду першої інстанції.

Одночасно для виконання завдань, визначених у ст. 2 КПК України, апеляційний суд повинен вжити всіх передбачених кримінальним процесуальним законом засобів, у тому числі в певних випадках, дослідити докази у провадженні у порядку, визначеному ч. 3 ст. 404 КПК України.

Разом з тим якщо в апеляційному суді постає питання про встановлення певного факту в інший спосіб, ніж це було здійснено у суді першої інстанції, тоді повнота дослідження доказів щодо цього факту має бути забезпечена у повному обсязі, що означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису та відеозапису тощо.

Однак апеляційним судом не дотримано цих вимог процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , місцевий суд допитав обвинуваченого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також дослідив письмові докази, на які послався в судовому рішенні, надаючи їм оцінку у сукупності.

Не погоджуючись з судовим рішенням щодо ОСОБА_7 прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати виправдувальний вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні і призначити йому відповідне покарання. Також прокурор просив повторно дослідити письмові докази й допитати свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Однак, відповідно до звукозапису судового засідання в суді апеляційної інстанції від 28.03.2023 апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для повторного допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обмежився лише повторним допитом обвинуваченого, дослідив письмові докази, про які просив прокурор у апеляційній скарзі та в судовому засіданні, й дійшов до переконання про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 263 КК України.

Таким чином, скасовуючи виправдувальний вирок і ухвалюючи новий обвинувальний вирок, тобто постановляючи рішення, протилежне за змістом від рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції не дослідив безпосередньо усі докази у кримінальному провадженні, які були предметом дослідження місцевого суду, котрий, оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 263 КК України.

Тобто апеляційний суд належним чином не перевірив правильність такого висновку, не дослідив і не оцінив усі докази у сукупності, а дослідив їх у меншій сукупності порівняно з тією, яку дослідив місцевий суд, не взявши до уваги, що за змістом позиції об`єднаної палати ККС ВС від 03 квітня 2023 року у справі № 537/984/20 суд апеляційної інстанції має право повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, безвідносно до того чи заявлено клопотання про повторне дослідження доказів.

Зазначене також відповідає практиці ККС ВС, зокрема висловленій у постановах від 20 січня 2021 року у справі № 748/509/19, від 31 серпня 2022 року у справі № 183/3399/15, від 28 березня 2023 року у справі № 569/2806/17.

Крім цього, за змістом виправдувального вироку місцевого суду одним із основних аргументів для такого виправдання було те, що працівниками правоохоронного органу в автомобілі ОСОБА_7 фактично був проведений обшук, а не огляд з дозволу водія (фактичного володільця) чи власника транспортного засобу, й такий обшук був проведений з порушенням порядку, передбаченого КПК України.

Апеляційний суд, не погодившись з цією позицією, за наслідками дослідження в ході апеляційного розгляду відеозапису указаної слідчої дії прийшов до висновку, що вказана слідча дія являла собою саме огляд, а не обшук.

При цьому апеляційний суд на обґрунтування свого переконання в цьому обмежився лише загальним висновком про таке переконання, не навівши детальні мотиви з ретельним аналізом усіх зафіксованих на відеозаписі дій представників правоохоронного органу в ході указаної слідчої дії, які б указували на те, що мав місце лише візуальний огляд автомобіля ОСОБА_7 з виявленням певних речей без будь-яких дій щодо фактичного відшукування таких речей в автомобілі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені порушення КПК України є істотними, оскільки могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі в аспекті правильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин касаційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, вирок Чернігівського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в апеляційному суді, під час якого необхідно врахувати вищенаведене й постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись положеннями ст. ст. 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3