Справа № 202/6169/24
Провадження № 1-кп/202/1436/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

(в режимі ВКЗ)

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

(в режимі ВКЗ)

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001043, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2024 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Градизьк, Глобинського району, Полтавської області, громадянина України, маючого середню освіту, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, стрільця-помічника гранатометника, десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0001043, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2024 року у відношенні ОСОБА_4 ,за ч. 4 ст. 402 КК України.

25 травня 2024 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001043 від 07 квітня 2024 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження у відповідності до приписів статті 473 КПК України та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та обставин, які примусили обвинуваченого погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, суд вважає, що в затвердженні вказаної угоди необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Відповідно до обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, у формулюванні обвинувачення зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 07 квітня 2024 року близько 08 години 50 хвилин, перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 отримав усний наказ свого начальника заступника батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_7 , відданий на підставі бойового розпорядження командира 13 одшб (військова частина НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 від 30 березня 2024 ОКП Колодязі (3718) про висунення до 11 години 00 хвилин 09 квітня 2024 року в район позиції спостережного пункту «ДОГ» в районі з центром лісосмуга та зайняття позицій з завданням недопущення прориву противника в напрямках «ЖИТЛІВКА-ТЕРНИ», завдання вогневого ураження противнику з усіх видів зброї під час його висування, розгортання та атаки переднього краю, а також недопущення його прориву в глиб оборони, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, перебуваючи в тому ж місці в той же день та час відмовився виконувати зазначений наказ.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Затвердженою 25 травня 2024 року угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 прокурором враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації, а також враховано його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості та відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди. Таким чином, при визначені покарання, у випадку затвердження угоди судом і постановлення вироку прокурор, просив застосувати норми ст. 69 КК України та призначити покарання останньому нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 402 КК України.

В даному випадку суд вбачає порушення самої мети інституту угоди, який зазначений у главі 35 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнає фактичні обставини, проте затвердження угоди не відповідатимуть інтересам суспільства, враховуючи кваліфікацію діяння в якому обвинувачується ОСОБА_4 , як і підстави для застосування норм ст. 69 КК України.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, зважаючи на вказані обставини та враховуючи, що ухвалення вироку на підставі вказаної угоди за викладеними обставинами вчинення кримінального правопорушення, призведе до порушення інтересам суспільства, вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, а підготовче судове засідання продовжити.

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні угоди про визнання про визнання винуватості від 25 травня 2024 року, укладену між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001043 від 07 квітня 2024 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 - відмовити.

Обвинуваченого ОСОБА_4 утримувати у Лугансько-Павлоградському зональному відділі Військової служби правопорядку Дніпропетровської області м. Павлограда та доставити його в підготовче судове засідання на 25 липня 2024 року на 10 годину 30 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 04 липня 2024 року о 17 годині 10 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1