Справа № 517/102/24
Провадження № 1-кп/517/8/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року смт Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Захарівка кримінальне провадження, відомості про яке внесені 24 жовтня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, пенсіонера, одруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Фрунзівського районного суду Одеської області за ч.1 ст.310 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 8500 гривень (штраф сплачений),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 навесні 2023 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч вимогам Законів України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживання ними» незаконно висадив на своїй присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 - канабіс, який відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою КМ України № 770 від 06.05.2000, віднесений до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, який у подальшому зібрав, відокремив листя та суцвіття канабісу від стебла та залишив їх сушитися на горищі літньої кухні у власному домогосподарстві, а частину вже висушеного наркотичного засобу подрібнив на розфасував у три скляні банки, об`ємом 3 літри та одну скляну банку, об`ємом 5 літрів та в подальшому зберігав у приміщенні літньої кухні з метою власного вживання без мети збуту до 24.10.2023.

У подальшому, 24.10.2023 при проведенні обшуку в приміщенні літньої кухні, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у висушеному стані) 3371,42 грам, що відповідно до Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, являється особливо великим розміром вказаного наркотичного засобу, який ОСОБА_4 незаконно зберігав з метою власного вживання без передбаченого законом дозволу та без мети збуту до моменту виявлення та вилучення речовини під час обшуку домоволодіння.

У ході судового розгляду між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 з іншого, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, 03 квітня 2024 року укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 309 КК України та призначення покарання за вчинення вказаного правопорушення у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України сторони дійшли згоди звільнити ОСОБА_4 від відбування зазначеного покарання з випробуванням тривалістю визначеним судом та встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на її затвердженні. По суті обвинувачення ОСОБА_4 пояснив, що згоден з викладеними в обвинуваченні фактами. Висновки для себе зробив та в подальшому так вчиняти не буде.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання, вказав, що угода укладена за його участю.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 , просив ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання. Зазначив, що прокуратурою під час укладення угоди детально вивчено всі дані справи та особу обвинуваченого, і сторона обвинувачення переконана, що саме узгоджене покарання є достатнім та належним.

Заслухавши думку прокурора та показання обвинуваченого, позицію захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який відповідно до угоди винуватість у вчиненні злочину визнав беззастережно та повідомив всі обставини вчинення кримінального правопорушення.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Захарівської багатопрофільної лікарні від 04.12.2023 вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.

Згідно довідки Захарівської багатопрофільної лікарні ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

З характеристики наданої Захарівською селищною радою Роздільнянського Одеської області від 04 грудня 2024 року № 363 вбачається, що за час проживання на території селищної ради ОСОБА_4 зарекомендувала себе з позитивної сторони. Скарг на погану поведінку ОСОБА_4 до селищної ради не надходило. До складу його сім`ї входить дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 22.06.2022 вбачається, що ОСОБА_4 являється пенсіонером.

З вимоги про судимість ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копії вироку та копії квитанції № 37 про сплату штрафу вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, а саме вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 20.12.2023 за ч.1 ст.310 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 8500 гривень. Штраф сплачений 25.12.2023, проте судимість, в силу ст.89 КК України, не погашена.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисний тяжкий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, пенсіонер.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вину визнав, розкаявся та оцінює зазначене як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Про щире каяття обвинуваченого беззаперечно свідчить його показання в судовому засіданні, відповідно до яких він не лише повідомив про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а й висловив щирий жаль щодо його вчинення, неодноразово повідомляв про усвідомлення неприпустимості та протиправності його дій.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді від 08.03.2024, підготовленої Роздільнянським районним сектором № 2 Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - середній. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням вказаних обставин справи, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який вину визнав, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім та досягне мети, передбаченої ст.50 КК України щодо виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено наявності обставин, визначених ст. 69 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які б з урахуванням особи винного дали можливість призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України за це кримінальне правопорушення.

У той же час, суд враховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, та довів наявність щодо нього обставини, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття, вік обвинуваченого, який є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання, вважає за можливе застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Разом з тим, звільняючи ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, суд керується ч.3 ст. 75 КК України, відповідно до якої засуджений звільняється від відбування призначеного покарання, якщо протягом визначеного іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Обов`язки, які покладаються на особу визначаються судом.

Ураховуючи вказане, суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки визначені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що угода від 03.04.2024, укладена між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 підлягає затвердженню.

Таким чином суд приймає рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого сторонами в угоді про визнання винуватості покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно ст. 100 КПК України слід вирішити долю речових доказів.

Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта №СЕ-19/116-23/19306-НЗПРАП від 23.11.2023 становлять 2390 гривень.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 374, 468, 470, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 03.04.2024 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24 жовтня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 309 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 2390 гривень.

Арешт, накладений ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 26.10.2023 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: садові ножиці «секатор» сіро-помаранчевого кольору з нашаруванням речовини зеленого кольору, канцелярські ножиці світло-зеленого кольору та канцелярські ножиці червоного кольору з нашаруванням речовини зеленого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області згідно квитанції № 510 знищити.

Речовий доказ, а саме: канабіс та речовину рослинного походження які поміщенні в полімерний мішок та опечатані полімерною пломбою №L87379370 CONTROL та опечатані паперовою етикеткою з відбитком круглої печатки «ДЛЯ ЕКСПЕРТНИХ ВИСНОВКІВ№6 *ОДЕСЬКИЙ НАУКОВО- ДОСЛІДНИЙ ЕКСПЕРТНО-КРИІНАЛІСТИЧНИЙ ЦЕНТР МВС УКРАЇНИ*», які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, виключно з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: