Справа №523/3074/24
Провадження №1-кп/523/1032/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2024 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжних заходів відносно обвинувачених при розгляді обвинувального акту в кримінальному провадженні із звинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадження Суворовського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001844 від 30.12.2023, за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 домашній арешт та покладено обов`язки відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України.

Прокурором 26.02.2024 подані письмові клопотання про продовження застосування запобіжних заходів відносно обвинувачених. в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та викладені в них доводи.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора та просив змінити його підзахисному ОСОБА_12 запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 просив змінити його підзахисному ОСОБА_13 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та обрання відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_12 - ОСОБА_11 підтримала позицію, висловлену обвинуваченим та його захисником.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_13 - ОСОБА_8 підтримала позицію, висловлену обвинуваченим та його захисником.

Законні представники обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали позицію, висловлену обвинуваченими та захисниками, та не заперечували проти.

Вирішуючи заявлені стороною обвинувачення та стороною захисту клопотання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених, суд керується таким.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підставі вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а також до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Таким чином, підставою для тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особи обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинувачених від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинувачених за висунутим їм обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, та відхиляє доводи захисників щодо відсутності ризиків.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ураховуючи, що обвинувачені скоїли тяжкий насильницький злочин, а також дані про їх особи, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених переважають інтереси забезпечення поваги до їх особистої свободи.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та висновків щодо застосування норм права, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к, суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діяння, у вчиненні якого обвинувачуються обвинувачені, зокрема надавати оцінку доведеності їх вини, у тому числі в контексті розгляду питання про продовження дії запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та положення КПК України, оцінку по суті доказам сторони обвинувачення та сторони захисту, тобто вирішення питання щодо доведення винуватості обвинувачених, судом може бути здійснено виключно у вироку за наслідками дослідження усієї сукупності доказів, наданих сторонами кримінального провадження.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора, а зі ст. 178 цього Кодексу слідує, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності визначені цією нормою закону обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст. 177 зазначеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого; його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.

Також суд враховує, що будь-яка оцінка обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, тобто оцінка доведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, висловлена судом до моменту ухвалення вироку, може бути підставою для виникнення у тієї чи іншої сторони кримінального провадження сумнівів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді.

Враховуючи наведене та дані про особи обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно обвинувачених запобіжних заходів та на які посилався прокурор в клопотаннях про обрання запобіжних заходів, не зменшились, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , строком на 60 діб та домашнього арешту відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 строком на 2 місяці.

Керуючись ст.ст. 34, 181, 183, 194, 199, 331, 369-372 КПК України

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про обрання запобіжних заходів відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , - задовольнити.

Обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 30.04.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 01.05.2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 обов`язки відповідно до вимог ст. 194 ч. 5 КПК України:

1.Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

2.Знаходитись за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , та не відлучатись з 18 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня.

3.Заборонити ОСОБА_13 будь-яким способом спілкуватись потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

4. Не виїжджати за межі міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 01.05.2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_14 обов`язки відповідно до вимог ст. 194 ч. 5 КПК України:

1.Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

2.Знаходитись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 та не відлучатись з 18 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня.

3.Заборонити ОСОБА_14 будь-яким способом спілкуватись потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

4. Не виїжджати за межі міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 01.05.2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_15 обов`язки відповідно до вимог ст. 194 ч. 5 КПК України:

1.Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

2.Знаходитись за місцем свого проживання

: АДРЕСА_3 та не відлучатись з 18 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня.

3.Заборонити ОСОБА_15 будь-яким способом спілкуватись потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

4. Не виїжджати за межі міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на обвинувачених може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених на стадії судового слідства здійснює прокурор.

Апеляційна скарга, на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1