Провадження №1-кп/337/395/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.04.2024 за № 0000405, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2024 року приблизно о 01 годині ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_1 , отримав від свого знайомого ОСОБА_7 платіжну банківську картку емітовану АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 .

В подальшому, 16 квітня 2024 року в період часу з 01 години 21 хвилини по 01 годину 29 хвилин ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що вказана банківська картка та грошові кошти на банківському рахунку йому не належать, діючи умисно, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи ноутбук «Lenovo» із підключенням до всесвітньої мережі Інтернет, в онлайн-сервісі цифрового розповсюдження комп`ютерних ігор та програм «Steam», здійснив вхід до власного облікового запису з нік-неймом: «ІНФОРМАЦІЯ_3», до якого прив`язана електронна поштова скринька - « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та, використовуючи раніше отриману платіжну банківську картку емітовану АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , без відома власника банківської картки, здійснив поповнення балансу власного облікового запису шляхом проведення 8 платіжних операцій по 800 гривень та 1 - на 400 гривень, а всього на загальну суму 6800 гривень.

Крім того, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з платіжної банківської картки емітованої АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , без відома власника банківської картки, 16 квітня 2024 року, знаходячись у магазині «ТРАШ» за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом проведення транзакцій безконтактного способу оплати, який не потребує введення захисного пін-коду, о 10 годині 01 хвилині розплатився раніше отриманою карткою за товар на суму 83 гривні, а о 10 годині 03 хвилини - на суму 81 гривня 80 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 6964 гривні 80 копійок.

Такі умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

30.05.2024 у даному кримінальному провадженні між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 та за згодою потерпілої ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості, яка 31.05.2024 надійшла до суду з Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області разом з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони дійшли згоди, що ОСОБА_5 в повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і сторони погоджуються на призначення йому покарання за даною статтею у вигляді 5 років позбавлення волі із звільненням його від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком, який визначить суд. При цьому, сторони ознайомлені з наслідками укладання та затвердження даної угоди, розуміють їх, ознайомлені з наслідками невиконання угоди про визнання винуватості та розуміють їх.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник - адвокат ОСОБА_6 просять затвердити вказану угоду про визнання винуватості.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він цілком усвідомлює характер вчиненого кримінального правопорушення, характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, повністю визнає свою провину, щиро кається в скоєному, добровільно відшкодував потерпілій спричинену матеріальну шкоду в повному обсязі. Він добровільно, без примусу та тиску погодився на укладання угоди про визнання винуватості, він розуміє, яке покарання йому може бути призначення, умови звільнення від покарання з випробуванням, наслідки невиконання вироку суду, а також наслідки затвердження угоди у вигляді обмеження здійснення ним певних процесуальних прав та права на апеляційне оскарження.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила свою згоду на укладання між прокурором та ОСОБА_5 вказаної угоди, не заперечує проти цього. Також пояснила, що обвинуваченийдобровільно відшкодував спричинену матеріальну шкоду у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд встановив, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При цьому, вину у вчиненні цього кримінального правопорушення ОСОБА_5 визнав повністю, щиро кається в скоєному.

Суд враховує, що згідно з ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином, тому укладання угоди про визнання винуватості між прокурором зі згоди потерпілої та обвинуваченим узгоджується з положеннями ч.2, 4 ст.469 КПК України і за своїм змістом вона відповідає вимогам ст.472 вказаного Кодексу, в тому числі, стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання.

Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений та захисник цілком розуміють права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, характер кожного обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що прокурор цілком розуміє наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано свідомо, добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди відповідають вимогам закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілій матеріальну шкоду в повному обсязі. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_5 , він неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

За вказаних обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, ухваливши вирок на підставі угоди з призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

При цьому, з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпеки вчиненого злочину та даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним визначити тривалість іспитового строку в мінімальному розмірі, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що на теперішній час відпала потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, накладений ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2024 на ноутбук «Lenovo» модель «DESKTOP-EE41DО» в корпусі сірого кольору, та він підлягає скасуванню.

Речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в матеріалах даного кримінального провадження відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 370, 374, 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.05.2024 між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75, 76 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку - 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2024на ноутбук «Lenovo» модель «DESKTOP-EE41DО» в корпусі сірого кольору, що належить ОСОБА_5 - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон «iPhone 11» в корпусі золотого кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_4 , ноутбук «Lenovo» «DESKTOP-EE41DО» в корпусі сірого кольору, упакований до спец.пакету PSP 3328508, який зберігається в камері збереження речових доказів ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - повернути за належністю ОСОБА_5 , диск з відеозаписами з камер відеоспостереження в магазині «ТРАШ» за адресою: АДРЕСА_3 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до ч.4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1