Справа № 346/1274/24
Провадження № 1-кп/346/451/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, розлученого, комірника ТзОВ «Аскор Україна», на утриманні нікого не має, з вищою освітою, депутатом та інвалідом не являється, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ,. умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах. Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 24.08.2023 року у справі №346/2788/23, яка набрала законної сили 25.09.2023, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 17 000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов?язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення 4.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, 02.02.2024 близько 16:47 години, рухаючись по вулиці Шкрумеляка, що у м. Коломия, керував транспортним засобом марки «Reault Kangoo» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та був зупинений працівниками СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

У кримінальному провадженні № 0000098 від 02.02.2024 року між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 382 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України, сприяв встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України основного покарання, встановленого в санкції ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. і виконає покладені на нього обов?язки.

Прокурор вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 , узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений в судовому засіданні просив угоду затвердити.

Захисник зазначив, що угода відповідає вимогам кримінально-процесуального кодексу та є всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України є правильною.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

При укладанні угоди сторонами враховано дані про особу обвинуваченого з середньою освітою, непрацюючого, депутатом та інвалідом не являється, згідно ст. 89 КК України не судимого, а також обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 382 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_4 , узгодженого сторонами покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає. Цивільний позов по справі відсутній.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 11.03.2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурор прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч.1 ст. 382 КК України, передбачене санкцією даної статті: у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень

Речовий доказ: оптичний диск VIDEX excellent DVD+R диск із матеріалами відеозапису, фіксація якого здійснювалася 0202.2024 року на відео реєстратор службового автомобіля Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та бодікамеру залишити в матеріалах кримінального провадження.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

На вирок може бути подано апеляцію до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення. У випадку неподання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1