справа № 732/122/24
провадження № 1-кп/732/36/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

в присутності секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. м. Городня Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працює, розлученого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

04.12.2023 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИВ:

В умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, в подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, у тому числі - Указом Президента України №734/2023 від 06 листопада 2023 року, затвердженого Законом України від 08 листопада 2023 року, з 05 год. 30 хв. 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, а саме 25 листопада 2023 року, в другій половині дня, більш точний час судом не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, з метою отримання грошових коштів, достовірно знаючи про те, що будинок АДРЕСА_3 належить ОСОБА_6 , а він не має законних підстав розполряджатися указаним будинком, протиправно надав ОСОБА_7 , який не був обізнаний про особу, у власності якої перебуває цей будинок, та вважав власником ОСОБА_5 , дозвіл на демонтаж з даху вказаного будинку 6-ти хвильового шиферу. В подальшому ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи переконаними у правомірності своїх дій, внаслідок наданого ОСОБА_5 дозволу на демонтаж, 26.11.2023, у першій половині дня, зняли з даху будинку ОСОБА_6 89 листів 6-ти хвильового шиферу, вартість якого відповідно до висновку експерта №3358/23-24 від 06.12.2023 складала 52,50 грн за один лист. Таким чином ОСОБА_5 заподіяно матеріальних збитків ОСОБА_6 на загальну суму 4672,50 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся та по суті пред`явленого обвинувачення показав, що з потерпілою ОСОБА_6 він раніше спільно проживав у будинку АДРЕСА_3 , три роки тому вони припинили спільне проживання, він придбав собі інший будинок, ОСОБА_6 переїхала до іншого населеного пункту, будинок АДРЕСА_3 залишався порожнім. Восени 2023 року у розмові з ОСОБА_7 він з`ясував, що ОСОБА_7 мав бажання придбати шифер, у зв`язку з чим він вирішив продати ОСОБА_7 шифер з будинку АДРЕСА_3 , видавши будинок за свій. При цьому він достовірно знав, що ОСОБА_6 не дозволяла йому знімати з даху її будинку шифер та розпоряджатися ним. Повідомивши ОСОБА_7 неправдиву інформацію, він дозволив останньому своїми силами зняти шифер з даху, після чого віддати йому гроші за шифер по 20 грн за лист. 26 листопада 2023 року ОСОБА_7 запросив своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Утрьох вони зняли з даху шифер та віднесли до господарства ОСОБА_7 , де у дворі склали. Як йому стало відомо, про вказану подію сусіди, які побачили, що розбирають дах будинку АДРЕСА_3 , повідомили поліцію. Працівники поліції зафіксували звернення, оглянули місце події, запросили його на місце та в його присутності зателефонували господарці будинку ОСОБА_6 . Остання в телефонному режимі категорично запевнила слідчого, що дозволу знімати шифер вона йому ( ОСОБА_5 ) не давала. Як з`ясувалося пізніше, ОСОБА_6 також звернулася до поліції з письмовою заявою про викрадення шиферу. У вчиненій крадіжці обвинувачений кається, просив його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву від 29.02.2024 з проханням розглянути справу за її відсутності, претензій до ОСОБА_5 не має, матеріальні збитки їй відшкодовані. Щодо призначення міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. (а.с 26)

Крім повного визнання вини обвинуваченим у судовому засіданні, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом письмовими доказами справи, в тому числі заявою потерпілої ОСОБА_6 від 01.12.2023 про вчинення крадіжки шиферу з належного їй будинку, протоколами проведення слідчих експериментів від 07.12.2023 за участі свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідженням яких встановлено, що під час проведення слідчих експериментів свідки розповіли та показали, як вони 26.11.2023 провели демонтаж шиферу з будинку за адресою: будинок АДРЕСА_3 .

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, допитавши в ході судового розгляду обвинуваченого, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, - вчинений ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, - є тяжким.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого - його вік, сімейний стан, освіту, стан його здоров`я.

Досліджуючи дані про особу винного, суд установив, що обвинувачений за місцем проживання характеризується задовільно.

ОСОБА_5 не працює, не перебуває на обліку як безробітний, раніше судимий.

Згідно з довідкою КНП "Городнянська міська лікарня" обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря психіатра, у лікаря нарколога перебуває з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість і конкретні обставини скоєного ОСОБА_5 злочину, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми кримінального закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, та з урахуванням вимог ст.75 КК України суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Також суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки відповідно до вимог ч.1,3 ст. 76 КК України.

Крім того, суд ураховує, що вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2023 ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України та йому було призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. Вказаний вирок набрав законної сили 04.01.2024.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень слід призначити покарання відповідно до ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Питання про розподіл процесуальних витрат у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст.124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Клопотань про їх застосування не надходило.

Керуючись ст.370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_5 за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 14.12.2023, призначивши остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1514,56 грн.

Речові докази: 89 листів 6-ти хвильового шиферу, які передані на зберігання ОСОБА_10 , повернути власнику ОСОБА_6 .

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій.

На вирок може бути подана апеляція безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1