Справа № 947/699/24
Провадження № 1-кс/947/5866/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білгород Дністровський, Одеської області, з вищою освітою, неодруженого, без дітей, офіційно працюючого начальника відділу ТОВ "Інфоксводоканал", маючого свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №004413 від 26.04.2021, що видане Радою адвокатів Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

30 квітня 2024 року до Київського районного суду м.Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

07.05.2024 року ухвалою слідчого суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_9 заявлено самовідвід, матеріали клопотання передано до канцелярії суду для визначення іншого слідчого судді в порядку встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

В той же день згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді клопотання передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Подане слідчим клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000001, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження;

- незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню;

- перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрюваного у кримінальному провадженні;

На думку слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Процесуальні керівники підтримали клопотання з наведених у ньому мотивів, просили застосувати запобіжний захід відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

2.2. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання з огляду на наступне. Підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою. Наявність обґрунтованою підозри є умовою sinequanon законності застосування запобіжного заходу. В судовому засіданні зауважив, що наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра». Так, з одного боку аргументи сторони обвинувачення базуються на тому, що ОСОБА_5 тримаючи в правій руці кухоний ніж, умисно наніс ним один удар в грудну клітку ОСОБА_10 зліва, чим спричинив йому коло різане поранення грудної клітини зліва, проникаючи в ліву плевральну порожнину, з ушкодженням міжреберних м`язів парієдальної плеври, перикарда і лівого пілуночека серця, з кроволивом перикарда, гемоперикард у ліву плевральну порожнину, венозне повнокров`я внутрішніх органів, набряку легенів, коронарний гепатит, що призвело до настання смерті потерпілого на місці події. З іншого боку, інша група аргументів сторони обвинувачення стосуються того, що на даний момент не представилось можливим встановити знаряддя вбивства, так як, підозрюваний умисно покинув місце вчинення злочину, та начебто переховувався від органу досудового розслідування та суду до 15.01.2024 року. Так, згідно висновку №1-12/2024, відповідно до якого серед іншого було встановлено, що: смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки з ушкодженням навколосерцевої сумки і лівого шлуночка серця з крововиливом в навколосерцеву сумку і ліву плевральну порожнину. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 з`явилася гостра крововтрата, про що свідчить наявність під внутрішньою оболонкою серця вогнищевих крововиливів (плям Мінакова). Ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки зліва по середньоключичній лінії розташоване в анатомічній ділянці тіла, доступній для спричинення власного рукою. Орієнтація ушкодження та ранового каналу також не виключають можливість спричинення даного колото-різаного ушкодження власного рукою. Ушкодження у вигляді саден могли бути спричиненні як в результаті контакту з навколишніми предметами, так і в результаті спричинення їх сторонньою особою. Розташування особи, яка нападала на ОСОБА_10 , відносно до останнього могло бути різноманітним, враховуючи різні анатомічні ділянки, на яких виявлені всі тілесні ушкодження, які були у ОСОБА_10 у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, садна підборіддя та садна передньо-внутрішньої поверхні правої гомілки. Вказаний висновок дає підстави вважати, що у ОСОБА_10 виникли тілесні ушкодження зовсім за іншим механізмом їх утворення. Зверну увагу на те, що ризики не доведені та безпідставні. Щодо ризику переховування від органу досудового розслідування та суду надав медичну документацію відносно ОСОБА_5 датовану 12.01.2024, та акт судово - медичного дослідження (обстеження) від 12.01.2024, який було проведено у п`ятницю. І, той факт що ОСОБА_5 з`явився до суду у перший робочий день 15.01.2024 року, вказує що він не переховувася від органів досудового розслідування та суду. Зі свого боку, звернув увагу на те, що сторона обвинувачення не надала рапорти оперативних працівників, повістки про виклик до слідчого, або інші відомості, що починаючи з 05.01.2024 ОСОБА_5 був обізнаний, що відносно нього здійснюється досудове розслідування та він перебуває у розшуку за підозрою у вчиненні злочину, що вказує про недоведеність заявленого ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, на думку захисника клопотання подане неналежним суб`єктом, оскільки ОСОБА_5 є діючим адвокатом та здійснює адвокатську діяльність згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Просив відмовити у задоволенні клопотання.

2.3. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку іншого захисника адвоката ОСОБА_6 . Окремо додав, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Зверну увагу, що заявлений органом досудового розслідування ризик впливу на свідків не доведений, так як всі свідки, протоколи допиту яких долучені до клопотання прокурора, не вказують на безпосереднє вчинення ОСОБА_5 злочину, то ОСОБА_5 не може вчиняти дії, спрямовані на зміну ними своїх показань, адже ці протоколи та їх зміст йому були йому відомі і раніше, під час застосування відносно нього запобіжного заходу 15.01.2024. Крім того, будь яких відомостей відносно того, що з 01.01.2024 та на час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу з приводу того, що ОСОБА_5 здійснював тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні слідчим та прокурором не надано. За таких обставин, на думку захисника, ризик впливу на свідків не існує у зв`язку з його недоведеністю з боку сторони обвинувачення. Просив допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення або застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

2.4. Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисників, зазначив, що не переховувався від органів досудового розслідування і як тільки отримав 11.01.2024 року повістку про виклик до слідчого на 15.01.2024 року одразу добровільно з`явився до суду.

2.5. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала наступні покази, що у який час розпочався конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 їй не відомо, оскільки вона спала та нічого не чула. Події відбувались у ОСОБА_5 на дачі. Дача розташована поза межами міста Одеси у напрямку м. Білгород-Дністровський. Вона прокинулась коли почула крик з боку Неделякі. ОСОБА_13 на прізвище ОСОБА_14 в той час, коли вона спускалася стрибнув на ОСОБА_15 . Вони розпочали між собою битися. ОСОБА_14 повалив ОСОБА_16 на диван та розпочав його душити. Був зверху та натиснув на кістки ОСОБА_16 . Вона спробувала їх разняти, але ОСОБА_14 величезний ОСОБА_16 теж не маленький. Неделякі зазначила, нехай вони самі розуміються, а ти можеш постраждати. Після чого, вона розпочала збиратися та вийшла до передбанника та розпочала збирати свої речі, у той час вони бились. Неделякі була на сходах зі своїими собаками. Кола вона повернулась з передбанникам, ОСОБА_16 і ОСОБА_14 бились та впали на підлогу. ОСОБА_13 був на підлозі, а ОСОБА_17 також був на підлозі біля ОСОБА_18 . Вона побачила кров у ОСОБА_15 на обличчі та на стелі. Та звернулась до ОСОБА_19 , щоб остання викликала швидку допогу, та вона та ОСОБА_19 мають їхати звідси. Неделякі викликала швидку та вона допомогла зібрати їй ОСОБА_20 та речі, після чого вони з ОСОБА_19 поїхали. В руках ОСОБА_16 ніж, або предмет схожий на ніж вона не бачила. Вони бились, та вона не бачали щоб ОСОБА_16 наніс Гергелю удар ножем. Вона бачала як ОСОБА_14 душив ОСОБА_16 . Вона бачала кров на обличчі ОСОБА_16 , вона не звернула увагу чи була кров на одягу ОСОБА_16 , вона про це не пам`ятає. Надала пораду ОСОБА_19 викликати швидку, щоб надати домогу ОСОБА_16 , можливо йому щось зламали. У той час ОСОБА_14 ще був живий. За своїими антропомтеричними даними ОСОБА_14 вище вище на голову її племінниці зрыст якої 182 см. Вдвічі більш ніж Неделяки. Всі вживали горілку, яку придбали ОСОБА_19 та ОСОБА_14 . ОСОБА_16 відбігав від ОСОБА_14 та повертався до нього. Це була бійка, вони були на підлозі на дивані. ОСОБА_14 був живий, оскільки я бачу померлих працюючи у похоронній агенції. Гергель дихав. Без тями, але дихав. Гергель лежав на підлозі на першому поверсі, та поряд з ним лежав ОСОБА_16 . ОСОБА_21 не пам`ятаю. Сторонніх осіб з нами не було. Біля 04:30 05:00 години вона покинула дачу ОСОБА_16 з Неделяки. На дачи залишився ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_22 який спав не верхньому поверсі. ОСОБА_16 їй нічого не казав. Вживання спиртний напоїв вони закіничили вживати біля 01:00. Не пізніше. Під час бійки у кімнаті знаходились ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , вона та ОСОБА_19 . Вона вважає, що на обличчі ОСОБА_16 була кров. Вона це сприйнала, шо це кров ОСОБА_16 , так як вважал, що в нього зломан ніс. У ОСОБА_14 на обличчі крові не було. Не намагалсь надавати самостійно медичну допомогу. Вона не бачила тілесні ушкодження у потерпілого. Вона бачила кров на підлозі та на обличчі ОСОБА_16 . У інших осіб, що знаходились у кімнаті ножа не було, та вона взагалі не бачила ножа.

2.6. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надала наступні покази, що події відбувалися на дачі у ОСОБА_16 . Вони сиділи за столом випивали, відпочивали. Дивились телевізор, слухали музику. За столом сиділа вона, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . ОСОБА_22 та ОСОБА_23 були нагорі. Хлопці жартували та почали боротися, сміятися. Це було вранці. ОСОБА_13 набагато вищий ніж ОСОБА_16 і більше його. Він ОСОБА_16 з силою скинув на підлогу біля каміна. ОСОБА_24 впав, біля доски з шахами, від чого розлитілися шахі, і ОСОБА_14 зірвав хрестик з шиї ОСОБА_16 . Після чого, вони розпочали лаятися. ОСОБА_24 сів на стул. В той час ОСОБА_13 був позаду ОСОБА_15 , та скинув його зі стулу, який був біля дивану, де були дві мої собаки. ОСОБА_17 та ОСОБА_13 знову почали боротися. Я підбігла та забрала ОСОБА_20 . ОСОБА_17 та ОСОБА_13 обидва впали на диван, та продовжили боротися. ОСОБА_13 душив ОСОБА_15 . ОСОБА_17 виривався, а коли виліз із-під ОСОБА_18 , прийшла ОСОБА_25 . На Вані вже була кров. ОСОБА_26 закричала викликай швидку, і я викликала швидку допомогу та озвучила, що людині погано, приїжджайте будь ласка. У Вані була на обличчі кров. Вона не бачила в руках ОСОБА_27 ніж, або предмет схожий на ніж. Вона не бачила, щоб ОСОБА_28 завдав удару ножем, або предметом схожим на ніж ОСОБА_29 . Вона бачила, як ОСОБА_13 душив ОСОБА_15 . На Гергелі кров вона не бачила, а на Вані бачила.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

04.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальне правопорушення було вчинено за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що 01.01.2024 в період часу з 02 години по 04 годину 30 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні вітальні котеджу №26 в готельному комплексі «Золотий Бугаз», який розташований за адресою: с.Грибівка Дальницької ОТГ Одеської області, святкував Новий рік разом зі своїми знайомим ОСОБА_10 . В ході святкування останні вживали алкогольні напої та між ними виникали суперечки впродовж вказаного періоду часу.

Так, 01.01.2024 приблизно о 04 годинні 40 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено у ОСОБА_10 і ОСОБА_5 виникла суперечка, в ході якою останні почали боротись. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 .

Реалізуючи злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 , ОСОБА_5 схопив невстановлений слідством колото-ріжучий предмет та тримаючи його у руці продовжив боротьбу. Дочекавшись слушного моменту, ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_10 колото-різане проникаюче поранення грудної клітини зліва, що призвело до гострої крововтрати, що призвело до смерті ОСОБА_10 .

На підставі зібраних доказів та їх відповідності визначеному практикою Верховного Суду та ЄСПЛ критерію «обґрунтована підозра», у межах кримінального провадження № 00000001 від 01.01.2024, прокурором Одеської обласної прокуратури 04.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 01.01.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протоколом огляду місця від 01.01.2024 за адресою: АДРЕСА_3 ;

-протоколом обшуку від 01.01.2024 автомобіля «ТОЙОТА КЕМРІ» НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_5 ;

-протоколом обшуку від 01.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-протоколом обшуку від 01.01.2024 автомобіля «Opel insignia» ВН209418 КА, який належить ОСОБА_12 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_34 ;

-протоколами пред`явлення свідку ОСОБА_35 осіб для впізнання за фотознімками;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

-протоколом огляду предмету (мобільного телефону) за участю свідка ОСОБА_38 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

-протоколом огляду предмету (мобільного телефону) за участю свідка ОСОБА_40 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

-протоколами пред`явлення свідку ОСОБА_11 осіб для впізнання за фотознімками;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ;

-протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_43 осіб для впізнання за фотознімками;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ;

-протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_46 осіб для впізнання за фотознімками.

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_16

-протоколом огляду відеозаписів із відеокамер магазину «Таврія В», за адресою м. Одеса, проспект Ак. Глушко, 29-А.

-протоколом огляду відеозаписів із відеокамер готелю « ІНФОРМАЦІЯ_17 », за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 4-а.

-протоколом огляду відеозаписів із відеокамер готелю «Goodwill Residence», за адресою: АДРЕСА_4 .

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_12

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 хоча і ставлять під сумнів версію обвинувачення щодо інкримінованих подій, що відбувалися між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_10 , водночас не спростовують повністю обгрунтованість підозри ОСОБА_49 у цьому кримінальному провадженні. На даний час стороною захисту не надана інша від сторони обвинувачення версія щодо механізму загибелі ОСОБА_10 .

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо посилань захисників на необґрунтованість підозри

Що стосується посилання захисників на необґрунтованість підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена усправі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження, не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому слідчий суддя не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, а також їх сукупності для висновку про винуватість особи, або її невинуватість, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Щодо позиції захисту про наявність у ОСОБА_5 статусу адвоката, і внаслідок цього подачею клопотання про застосування запобіжного заходу не уповноваженою особою

Щодо наведеної думки сторони захисту, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Разом з цим, згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатом є фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Статтею 23 цього Закону встановлені гарантії адвокатської діяльності. Із самої назви зазначеної статті та з її змісту вбачається, що зазначені гарантії надаються адвокату для забезпечення можливості безперешкодного здійснення професійної діяльності, тобто представництва, захисту, надання професійної правничої допомоги фізичним чи юридичним особам, підприємствам, установам та організаціям незалежно від форм власності. Таким чином, за змістом п.1 ч.1 ст.481 КПК, вручення підозри у вчиненні злочину здійснюється до особи, яка на момент вчинення злочину фактично була адвокатом, тобто здійснювала адвокатську діяльність. Відповідно до ч.5 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Згідно інформації, яка розміщена в Єдиному реєстрі адвокатів України, право підозрюваного на заняття адвокатською діяльністю зупинено, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 20.01.2022 року на підставі заяви адвоката та відомостей про поновлення у слідчого судді відсутні та захисником не надано.

Таким чином, на момент вчинення діяння, в якому підозрюється ОСОБА_5 , він не здійснював адвокатську діяльність, тобто не був адвокатом в розумінні п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а був державним службовцем, а тому на нього передбачені вищевказаним Законом гарантії адвокатської діяльності не розповсюджувались. На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість тверджень захисника стосовно подання клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 не уповноваженою особою, і як наслідок недотримання визначеної процесуальним законом процедури.

В той же час, зазначені висновки слідчого судді не є преюдиційними для подальших судових розглядів та будуть предметом дослідження з врахуванням оцінки усіх доказів у їх сукупності.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження;

- незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню;

- перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрюваного у кримінальному провадженні;

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до особливо тяжкого злочину. У разі визнання його винним за вказаним злочином може бути застосовано покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Так, ризик втечі не може обґрунтовуватися виключно суворістю покарання із врахуванням того, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проводиться з 01.01.2024, та прокурор не надав відомостей, що починаючи з 10.04.2024 ОСОБА_5 не виконував процесуальні обов`язки підозрюваного щодо явки до слідчого, або суду.

Слідчий суддя дослідив медичну документацію відносно ОСОБА_5 датовану 12.01.2024, та акт судово - медичного дослідження (обстеження) від 12.01.2024, при цьому той факт що ОСОБА_5 з`явився до слідчого судді 15.01.2024 року, вказує що він не переховувався від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, з 02.05.2024 року та по день розгляду клопотання ОСОБА_5 не перебуваючи під дією будь-якого запобіжного заходу виконував обов`язки підозрюваного, не ухилявся від органу досудового розслідування на суду.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ризик переховування хоч і існує, однак не є значним.

Слідчий суддя відхиляє доводи прокурора, що ОСОБА_5 переховувся від органу досудового розслідування та суду до 15.01.2024. З наданих стороною обвинувачення матеріалів вбачається, що 04.01.2024 повідомлення про підозру отримав ОСОБА_50 батько ОСОБА_5 , який сумісно з ним не проживає, та ОСОБА_5 не зареєстрований за цією адресою.

У відповіді на адвокатський запит №73 від 05.02.2024 зазначено, що керівництво ОСББ «КАСКАД» та його працівники не отримували повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2024, не отримували постанову про оголошення ОСОБА_5 в розшук від 05.01.2024, а відомості про надсилання ОСОБА_5 кореспонденції з 04.01.2024 з Одеської обласної прокуратури та СУ ГУНП в Одеській області відсутні.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя допитавши свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час судового засідання, прийшов до переконання, що їх показання цілком узгоджуються з показаннями які відображені у протоколах їх допиту, та інших процесуальних (слідчих) діях, проведених за їх участі на стадії досудового розслідування.

Разом з цим, будь яких відомостей відносно того, що з 01.01.2024 та на час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу з приводу того, що ОСОБА_5 здійснював тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні слідчим та прокурором не надано.

Однак, на думку слідчого судді тривалість досудового розслідування та вищенаведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні під час розгляду обвинувального акту судом.

3.7. Щодо інших ризиків

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведена наявність інших зазначених у клопотанні ризиків.

Доводи сторони обвинувачення про можливість ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрюваного у кримінальному провадженні є непереконливими. Також сторона обвинувачення не надала відомостей, які свідчили б про неналежне виконання підозрюваним обов`язків, в тому числі і під час перебування останнього без запобіжного заходу.

3.8. Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_5 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні детектива, а застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначеній ч.1 ст.197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.9. Щодо можливого застосування іншого запобіжного заходу

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному необхідно врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному необхідно врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

3.10. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Слідчий суддя при вирішенні питання щодо можливості застосування застави враховує ступінь встановлених процесуальних ризиків, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а також його процесуальну поведінку під час розгляду вищезазначеного клопотання про застосування запобіжного заходу.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст.182 КПК України).

Відповідно до п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч.5 ст.182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи встановлені ризики, міцні соціальні зв`язки підозрюваного, покази допитаних в судовому засіданні свідків, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування відносно підозрюваного застави у визначених законом межах, з урахуванням усіх обставин справи, а саме в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3.11. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: не відлучатись із міста Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду а кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну за винятком паспорта громадянина України; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, що визначені слідчим або прокурором; носити електронний засіб контролю.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч.7 ст.194 КПК України.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000001, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 03.07.2024 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачених КПК України в розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 03 липня 2024 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- не відлучатись із міста Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду а кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну за винятком паспорта громадянина України;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, що визначені слідчим або прокурором;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинувачуваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1