ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/537/24 Справа № 203/931/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , подану на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 402 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою за спеціальністю «тракторист», який одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуває на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні солдата, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 год. 45 хв. 19 квітня 2024 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_12 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 задоволено та застосовано щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 402 КК України ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 год. 45 хв. 19 квітня 2024 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. На ОСОБА_9 , у відповідності до вимог статті 194 КПК України, у разі виконання ним альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави покладено наступні обов`язки:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з місця дислокації військової частини, в якій ОСОБА_9 проходить військову службу, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження служби та свого місця перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні солдата, всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35-37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, 19 лютого 2024 року приблизно о 08:00 год., перебуваючи на території військового містечка № 2 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вчиняючи дії, спрямовані на підрив установленого в Національній гвардії України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, відкрито відмовився виконувати наказ командувача Національної гвардії України від 16 лютого 2024 року № 40 о/с, який йому був доведений тимчасово виконуючим обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковником ОСОБА_13 , що полягав у необхідності вибуття до міста Харкова для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України у зв`язку із переміщенням по службі.

Умисні дії ОСОБА_9 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що матеріали справи дають можливість стверджувати про те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто вбачається наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на пред`явлену підозру та на матеріальний стан ОСОБА_9 слідчим суддею у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 242 240 гривень.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, або встановити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у значно меншому розмірі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що обраний щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеною слідчим суддею заставою є занадто суворим запобіжним заходом, який суперечить практиці ЄСПЛ та сума, визначеної застави є непомірно великою для його підзахисного.

Захисник наголошує, що жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному ОСОБА_9 не має сенсу переховуватись від органів слідства, оскільки, враховуючи його теперішній статус - військовослужбовця, про нього є багато інформації у правоохоронних органах, органах слідства та органах оборони. Підозрюваний розуміє, що при переховуванні від суду та слідства він сам собі нашкодить, що в подальшому може призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі. Також, підозрюваний не має сенсу здійснювати вплив на свідків, оскільки вони вже надали органам досудового розслідування показання.

Крім того, жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, окрім невиконання усного наказу матеріали справи не містять. Так само, як і не містять доказів щодо теперішнього психологічного стану здоров`я підозрюваного.

Слідчим суддею не взято до уваги факт того, що у даному кримінальному провадженні відсутня матеріальна шкода, а ОСОБА_9 є раніше не судимою особою, позитивно характеризується, є професійним водієм з великим досвідом роботи, одружений, має на своєму утриманні малолітню доньку. Більше того, захисник звертає увагу, що ОСОБА_9 має мотивацію та бажання стати на захист Батьківщини, служити та бути корисним, однак у нього відсутнє розуміння як це треба робити аби не нанести шкоду, зважаючи на відсутність у останнього бойового досвіду.

Сторона захисту вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам зважаючи на те, що у клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів такі відомості відсутні.

Під час апеляційного перегляду:

- захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту, уточнили, що просять суд задовольнити апеляційну скаргу та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими суду матеріалами справи ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або свідчили б про не причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою або невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_14 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_9 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_9 статті - позбавлення волі стоком від п`яти до десяти років, що відповідно до положень ч.5 ст.12 КК України свідчить про те, що злочин, передбачений ч.4 ст.402 КК України є тяжким.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_9 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_9 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні також доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого вчинити нове кримінальне правопорушення, або продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки останнім було вчинено тяжке військове кримінальне правопорушення, вчинене під час дії воєнного стану в України.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом або при обранні щодо останнього запобіжного заходу у вигляді застави (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу підозрюваного, який за словами сторони захисту має певні соціальні зв`язки, має місце реєстрації, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Слідчий суддя належним чином застосував і положення ч. 3 ст. 183 КПК та визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, з належним урахуванням обставин даного конкретного кримінального провадження. Так, пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у таких межах: від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з чим розмір застави, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_9 не є завідомо непомірним і водночас є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього у разі її внесення.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 402 КК України ОСОБА_9 строком на 60 днів, тобто до 16 год. 45 хв. 19 квітня 2024 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4