Номер провадження: 11-кп/813/1133/24
Справа № 521/1424/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000581 від 22.08.2022 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 06.04.2024 року, включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисники обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Доводи апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах захисту ОСОБА_8 обґрунтовує тим, що:

- заявлені стороною обвинувачення ризики є необґрунтованими та недоведеними;

- клопотання прокурора є формальним, не підтверджено жодним доказом;

- суд не прийняв до уваги того, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, а саме - своє житло, на утриманні має матір похилого віку, яка страждає на тяжке захворювання та потребує сторонньої допомоги, а поведінка обвинуваченого заслуговує на довіру;

На підставі цього просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , в обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

-ризики заявлені прокурором є недоведеними та не підтверджені доказами;

-суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_10 раніше не судимий, при цьому вже шість років перебуває під вартою у іншому кримінальному провадженні, має на утриманні дитину;

- обвинувачений утримується під вартою вже досить тривалий час (з 2016 року) та з цього часу стан його здоров`я погіршився, при цьому належного лікування обвинувачений не отримує;

-суд безпідставно не застосував до обвинуваченого такий альтернативний запобіжний захід, як заставу.

Згідно із ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В апеляційних скаргах питання щодо участі обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не порушувалось.

Прокурор не виявив бажання приймати участь в судовому засіданні апеляційного суду, а тому з урахуванням вимог вищезазначеної статті, з огляду на дотримання судом розумних строків розгляду апеляційних скарг, за згодою захисників обвинувачених, розгляд апеляційних скарг проведено за відсутності обвинувачених та прокурора.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду захисники обвинувачених підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що на розгляді у Малиновському районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження № 0000581 від 22.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 06.04.2024 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду першої інстанції відносно обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 учасниками провадження не оскаржується, а тому в цій частині не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст.178 КПК України, погодився з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданих апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання нею процесуальних обов`язків.

Посилання захисників на недоведеність необхідності застосування відносно обвинувачених найсуворішого запобіжного заходу та неможливості застосування біль м`яких заходів апеляційний суд відхиляє як безпідставні та звертає увагу на наступне.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи апеляційних скарг захисників про те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з обґрунтованих висновків суду, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні продовжують існувати доведені прокурором ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, того, що обвинувачені можуть вдатись до спроб переховування від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, які обумовлені наступним:

- зважаючи на обставини інкримінованих ОСОБА_15 та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, які відносяться до особливо тяжких злочинів, а також можливої міри покарання, яка може бути їм призначена у разі визнання винуватими (позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна), перебуваючи на волі, будучи обізнаними про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання, яке загрожує останнім у разі визнання їх винними, будуть мати можливість переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає, ризик впливу на вказаних осіб, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність встановлених судом ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційних скарг не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо невизначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пункту 4 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 255-255-3 КК України.

Таким чином, з урахуванням наявності ризиків та пред`явленого ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачення, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримані вищевказані вимоги КПК України щодо не визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що обвинувачений утримується під вартою вже досить тривалий час (з 2016 року) та з цього часу стан його здоров`я погіршився, при цьому належного лікування обвинувачений не отримує, як видно також були враховані при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, а посилання захисника про наявність у обвинуваченого захворювання не може слугувати самостійною підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки будь-яких відомостей про те, що стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його подальше перебування в умовах установи попереднього ув`язнення матеріали провадження не містять.

В умовах слідчого ізолятора медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі встановлення у визначеному законом порядку незадовільного стану здоров`я, який перешкоджатиме подальшому перебуванню обвинуваченого під вартою, обвинувачений або його захисник не позбавлені права звернутися до суду із відповідним клопотанням про зміну раніше обраного/продовженого запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Доводи захисника про тривале перебування ОСОБА_10 під вартою, апеляційний суд відхиляє, оскільки хоча і дійсно, ОСОБА_10 вже досить тривалий час перебуває під вартою, однак така міра запобіжного заходу обрана обвинуваченому в іншому кримінальному провадженні.

Що стосується доводів апеляційних скарг про наявність у обвинувачених певних соціальних зв`язків, місця проживання та наявність родини, апеляційний суд такі не відхиляє, однак зазначає, що означені фактори окремо не можуть бути підставою для зміни обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги захисників підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000581 від 22.08.2022 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4