№ 207/2550/24
№ 1-кп/207/274/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Кам`янське (колишня назва - Дніпродзержинськ) в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000247 за звинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, має середню освіту, офіційно працевлаштований машиністом розливних машин на ПрАТ «Камет-сталь», дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України ОСОБА_5 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи будь - якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піску, який відповідно до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року за № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» (зі змінами від 09.09.2020 №826) відноситься до категорії неметалічна сировина вогнетривка та належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

Так, ОСОБА_5 , 27 березня 2024 (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим) знаючи про те, що на відкритій ділянці місцевості біля селища Карнаухівка Кам`янського району Дніпропетровської області на відстані близько 100 метрів від вулиці Поповича, неподалік річки Дніпро (геолокаційні дані 48.4785622, 34.7500774), на поверхні землі знаходяться родовища корисних копалин, а саме піску, видобування яких на даний час ніким не проводиться, у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення (піску) з зазначеної ділянки місцевості.

Цього ж дня, 27.03.2024 близько 10.30 години ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піску, діючи умисно, з корисливих мотивів, на автомобілі ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом моделі КРАЗ НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , маючи при собі совкову лопату та відро, заздалегідь підготовлених ним для незаконного видобування піску, прибув на ділянку місцевості, що знаходиться біля селища Карнаухівка Кам`янського району Дніпропетровської області на відстані близько 100 метрів від вулиці Поповича, неподалік річки Дніпро (геолокаційні дані 48.4785622, НОМЕР_4 ), де усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу (ліцензії), у період часу з 10.30 по 11.00 годин 27.03.2024 здійснив видобуток піску шляхом копання, загальною вагою 290 кг та завантажив його у причеп моделі краз 8138, номерний знак НОМЕР_3 , після чого протиправну діяльність ОСОБА_5 було зупинено працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 27.03.2024 у період часу з 10.30 по 11.00 год. діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про відсутність у нього дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт, без оформлення у встановленому порядку документів, що засвідчує право власності на земельну ділянку, в порушення вимог ст. 13 Конституції України, ст.ст. 14, 15, 16, 18, 18-1, 19, 24, 56 Кодексу України Про надра, ст.ст. 4,5 Закону Укрїни Про Охорону навколишнього природного середовища, ст.ст. 66,116, 123,124, 125, 126 Земельного кодексу України, за допомогою заздалегідь підготованої штикової лопати, вчинив незаконне видобування піску шляхом копання, загальною вагою 290 кг, який відповідно до протоколу випробувань №492-497/09.04 від 09 квітня 2024 року Дослідження гранулометричного складу піщаних зразків відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення і відноситься до категорії неметалічна сировина вогнетривка.

До початку судового засідання, 26 квітня 2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні.

Також, вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 240 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному за участю його адвоката ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, в обсязі, викладеному у обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Суд, заслухавши сторони провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Згідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, від яких потерпілих немає.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання обвинуваченим винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України, вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України, відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, враховуючи думку прокурора, захисника, обвинуваченого, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , яким вважає необхідним затвердити угоду про визнання ним винуватості та визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч. 2 ст. 240 КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1511 від 24.04.2024 року в сумі 500 грн. 00 коп.; хімічного аналізу відкритого грунту ДУ Інститут охорони грунтів України № 492 497/09.04 від 09.04.2024 року у розмірі 2168 грн. 64 коп. у дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314 -316, 368, 370, 373, 376, 468-469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 квітня 2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.

Речові докази :

- причеп автомобільний відкритого типу з номерним знаком НОМЕР_3 , в якому знаходиться пісок, металеве відро, лопату та рукавиці, - повернути засудженому ОСОБА_5 ;

- три зразки піску з причепу автомобільного відкритого типу з номерним знаком НОМЕР_3 , які поміщено до спец пакетів НПУ RAW 0058322, RAW 0058321, RAW 0058320, три зразки піску з ділянки місцевості, які упаковано до спец пакетів НПУ RAW 0058317, RAW 0058318, RAW 0058319, передані на зберігання до камери схову ВП № 2 Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 369 знищити, знявши арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді від 28.03.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1511 від 24.04.2024 року в сумі 500 грн. 00 коп.; хімічного аналізу відкритого грунту ДУ Інститут охорони грунтів України № 492 497/09.04 від 09.04.2024 року у розмірі 2168 грн. 64 коп. у дохід держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1