Справа № 295/4679/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.399 КПК Доповідач ОСОБА_2
Житомирський апеляційний суд
Ухвала

09 травня 2024 р. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали провадження №295/4679/24 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 29.03.2024,

в с т а н о в и в:

цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання в порядку ст.206 КПК України про звільнення ОСОБА_4 з під варти.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді суду першої інстанції, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду, як незаконну, та прийняти рішення, яким задовольнити її заяву подану в порядку ст.206 КПК України та звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Перевіривши вимоги апеляційної скарги, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення суду, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції, має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно із ч.1 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства. Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в ст.309 цього кодексу, якою визначено виключний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

При цьому, оскаржувана ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про звільнення особи з під варти передбачена кримінальним процесуальним законом (ст.206 КПК України), проте у відповідності до положень ст.309 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягає.

В даному випадку апеляційний суд бере до уваги правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (ухвала від 27 травня 2019 року, справа № 766/22242/17), згідно якого стороною захисту була подана скарга в порядку ст.206 КПК України і відповідно слідчий суддя постановив ухвалу в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом. Разом з цим, оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст.206 КПК України, у переліку, передбаченому ст.309 КПК України, відсутня, то її оскарження в апеляційному порядку кримінальним процесуальним законом не передбачено.

З урахуванням вище наведеного, оскільки в своїй апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді постановленої за правилами ст.206 КПК України, на яку, згідно із кримінальним процесуальним законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що в даному випадку необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч.4 ст.399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Керуючись ч.4 ст.399 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 29.03.2024, якою відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення особи з під варти, поданого в порядку ст.206 КПК України.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_3 , яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її отримання.

Суддя :