УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 215/3444/20

провадження № 51-866ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада

2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2024 року

у кримінальному провадженні № 0000394 щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

на підставі ст. 75 КК звільненого від його відбування

з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки),

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 307 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання

до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання

за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 5 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат

у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він, будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за ч. 2 ст. 307 КК, вчинив нове кримінальне правопорушення

за таких обставин.

Так, у невстановлені час, місці та обставини приблизно о 14:00 16 березня

2020 року ОСОБА_4 , побачивши пакунок з-під соку «Наш сік», в якому знаходилися дві пластикові ємності, всередині яких - рідина темно коричневого кольору у невстановленій кількості, але не менше ніж 171,7457 г, яку він визначив для себе як особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, та кристалічна речовина в 334-х пластикових трубочках у невстановленій кількості,

яку він визначив для себе як психотропну речовину, обіг якої обмежений, -метамфетамін, маючи намір в подальшому збувати їх невизначеному колу осіб, діючи повторно, підняв із землі та почав утримувати при собі вищевказаний пакунок.

Після цього в цей же день приблизно о 14.30 ОСОБА_4 , перебуваючи у місці ймовірного незаконного збуту у великих розмірах особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого та психотропної речовини, обіг якої обмежено, - метамфетаміну, підшуковуючи наркозалежних осіб, які могли б їх придбати поблизу будинку АДРЕСА_2 , побачив патрульний автомобіль Полку патрульної поліції м. Кривого Рогу, внаслідок чого почав нервувати та підозріло себе поводити, з огляду на що інспекторами ППП у м. Кривому Розі з метою перевірки причетності ОСОБА_4 до незаконного зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин та

їх аналогів згідно вимог ст. 34 Закону України «Про Національну Поліцію» проведено поверхневу перевірку останнього, під час якої було виявлено пакунок з-під соку «Наш сік» з можливими наркотичними, психотропними речовинами. Надалі

з метою фіксації можливого правопорушення працівниками патрульної поліції було викликано слідчо-оперативну групу Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, після приїзду якої в присутності понятих в період часу з 15:29 по 16:25

16 березня 2020 року проведено огляд ділянки місцевості поблизу будинку

АДРЕСА_2 , на якій знаходився пакунок з-під соку «Наш сік» з вмістом в ньому 2 пластикових ємностей з рідиною коричневого кольору та 334 пластикових трубочок, запаяних з обох боків, які

в присутності понятих були оглянуті та вилучені для проведення експертиз, згідно яких загальна маса психотропної речовини метамфетаміну складає 9,269 г, що є великим розміром, та загальна маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину в наданих на експертизу речовинах складає 5,9727 г, що є наркотичними засобами у великому розмірі.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить про зміну оскаржених судових рішень, а саме перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 307 КК на ч. 2 ст. 309 КК, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк, який він відбув на цей час, та звільнити його з місць позбавлення волі по відбуттю покарання.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що сторона обвинувачення, на його переконання, не надала жодного доказу вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, а саме збуту наркотичних речовин та їх аналогів, що залишилось поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За змістом статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції є судом права, а не факту,

а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати і визнавати доведеними обставини,

що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання

про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначені обставини були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій і

не підлягають перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог зазначених статей, а отже під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як убачається із копії вироку, суд першої інстанції, мотивуючи висновок

про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Засуджений ОСОБА_4 , як видно з копій оскаржених судових рішень, свою

вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, зазначивши, що придбав наркотичну речовину для власного вживання, і коли йшов її забирати у вказаному йому місці, почув крики і погрози працівників поліції, які вимагали зупинитись, тому почав тікати, не дійшовши до місця зберігання придбаної наркотичної речовини; просив змінити кваліфікацію злочину на ч. 2 ст. 309 КК, оскільки факт зберігання наркотичного засобу не заперечує.

Незважаючи на таку позицію засудженого, місцевий суд належним чином проаналізував і оцінив показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Також суд обґрунтовано у вироку послався на дані, що містяться у: рапорті, зареєстрованому в інформаційно-телекомунікаційній системі ІП НП України журналі єдиного обліку Тернівське ВП КВП Криворізького ВП ГУНП 16 березня 2020 року

№ 4236, протоколі огляду місця події від 16 березня 2020 року, рапорті поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП

в Дніпропетровській області, на оптичному диску поліцейського відео реєстратора щодо зупинення ОСОБА_4 із забороненими речовинами неподалік будинку

АДРЕСА_2 співробітниками ППП у м. Кривому Розі ; у висновках експерта №19/104-17/1/3/202 від 17 березня

2020 року, №19/104-17/1/546 від 27 березня 2020 року, №19/104-17/1/207

від 30 березня 2020 року, №19/104-8/1/1725 від 13 квітня 2020 року, №19/104-17/1/3/208 від 31 березня 2020 року, №19/104-8/1724 від 20 травня 2020 року, №19/104-8/1726 від 05 червня 2020 року, №19/104-8/1723 від 10 червня 2020 року, №19/104-8/1718 від 19 червня 2020 року, №19/104-8/1719 від 12 червня 2020 року, №19/104-8/1717 від 09 червня 2020 року, №19/104-8/1727 від 09 червня 2020 року, №19/104-8/1722 від 01 липня 2020 року, №19/104-8/1720 від 01 липня 2020 року, №19/104-8/1721 від 10 липня 2020 року; довідці Криворізької багатопрофільної лікарні з надання психіатричної допомоги від 23 березня 2020 року, також дані інших письмових доказів, яким надана належна правова оцінка в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується

на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів -

із точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі чого дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК.

При цьому суд вказав на те, що сукупність різного роду наркотичних засобів, великий розмір наркотичних засобів, що об`єктивно перевищує потреби особи

у власному вживанні, значна кількість пакувань, вид і спосіб упакування та розфасування, методи приховування, не перебування обвинуваченого на обліку як наркозалежної особи, його поведінка свідчить про умисел на збут наркотичних засобів.

Крім того, місцевий суд, проаналізувавши показання ОСОБА_4 , надані

в судовому засіданні, зазначив, що оцінює їх критично, оскільки вони є суперечливими, нелогічними, непослідовними, повністю спростовуються показаннями свідків, висновками судових експертиз, протоколом огляду і записами відео реєстраторів поліцейських, відтак такі показання суд розцінив як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Відповідно до ст. 374 КПК у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК, є законним та вмотивованим, про що також ствердив суд апеляційної інстанції, переглянувши вказане судове рішення

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора.

Як убачається з оскарженої ухвали, апеляційний суд зазначив про правильність прийнятого рішення та обґрунтовано залишив вирок щодо ОСОБА_4 без змін, навівши в ухвалі підстави постановлення такого судового рішення.

Постановлені у кримінальному провадженні вирок та ухвала є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам статей 370, 374,

419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися під час їх постановлення.

Що стосується доводів засудженого про необхідність перекваліфікації його дій

з ч. 2 ст. 307 КК на ч. 2 ст. 309 КК, то вони є неспроможними з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 307 КК передбачена відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту,

а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього,

а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та

в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

За ч. 2 ст. 309 КК встановлена кримінальна відповідальність у разі незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту,вчинених за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Як убачається з оскаржених судових рішень, дії ОСОБА_4 кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини у великих розмірах, вчинене повторно, з огляду на що доводи засудженого у касаційній скарзі про відсутність доказів щодо збуту ним наркотичних засобів та їх аналогів є неспроможними, оскільки збут йому не інкримінувався взагалі.

Варто зауважити, що про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, слід звертати увагу на її упакування та розфасування, повинні бути дослідженні обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у її володінні. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (виготовляє їх), то має бути доведено, що така кількість об`єктивно перевищує потреби такої особи для власного вживання.

У цьому кримінальному провадженні сукупність різного роду заборонених речовин (особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого та психотропної речовини, обіг якої обмежено, - метамфетаміну), великий розмір цих речовин (загальна маса психотропної речовини метамфетаміну 9,269 г та загальна маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину 5,9727 г), що об`єктивно перевищує потреби особи у власному вживанні, значна кількість пакувань, а також вид і спосіб упакування та розфасування (пакунок, в якому знаходилися дві пластикові ємності, всередині яких - рідина темно коричневого кольору, а саме особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, та кристалічна речовина в 334-х пластикових трубочках, а саме психотропна речовина, обіг якої обмежений, - метамфетамін), методи приховування, не перебування засудженого на обліку як наркозалежної особи, його поведінка свідчить

про незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини саме з метою збуту.

Зважаючи на наведене, а також зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази, які були оцінені у сукупності, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК.

Таким чином, Суд не вбачає підстав для зміни оскаржених судових рішень внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженого також не наведено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Тернівського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2024 року щодо нього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3