Справа №295/6661/24
УХВАЛА

Іменем України

07.05.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання про арешт майна, внесене старшим дізнавачем СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000604 від 30.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучені під час огляду місця події, що мав місце 01.05.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, автомобіль марки "Део Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 , в якому розміщена речовина, зовні схожа на наркотичну, який в подальшому було поміщено до майданчику тимчасового утримання, що розташований за адресою АДРЕСА_2 .

У клопотанні вказано, що у в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 30.04.2024 о 21:55 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції поблизу автомобіля марки "Део Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 , який був під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено речовину, зовні схожу на наркотичну.

Після цього на місце події було викликано СОГ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, якими під час проведеного огляду місця події було вилучено автомобіль марки "Део Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 , в якому виявлено речовину зовні схожу на наркотичну. Даний автомобіль в подальшому було поміщено до майданчику тимчасового утримання, що розташований за адресою АДРЕСА_2 . З метою в подальшому проведення слідчих дій та вилучення речовини зовні схожої на наркотичну.

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначив, що у зв`язку з тим, що вищевказані об`єкти мають значення речових доказів по кримінальному провадженню та з метою забезпечення його збереження в ході досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

В судове засідання дізнавач на власник майна не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КК України).

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000604 від 30.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Постановою старшого дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 01.05.2024 майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 309 КК України передбачає покарання за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту та караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

До клопотання дізнавачем долучено: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, протокол огляду місця події, рапорт, протоколи допиту свідків.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, оскільки дізнавачем не доведено причетності вилученого під час огляду місця події від 01.05.2024 автомобіля марки "Део Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не доведено можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні та потреби кримінального провадження у накладенні арешту на таке майно.

Таким чином, дізнавачем не доведено, що не накладення арешту на згадуваний автомобіль призведе до знищення та втрати слідів, його пошкодження, псування, знищення або передачі, відчуження третім особам.

Разом з тим, клопотання в частині накладення арешту на речовину, ззовні схожу на наркотичну, що була вилучена в ході огляду місця події від 01.05.2024, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 169, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на речовину, ззовні схожу на наркотичну, що була вилучена в ході огляду місця події від 01.05.2024.

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1