Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1141/2024 Справа № 641/2217/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000722 від 16.03.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що 15.03.2023 о 12:59 до чергової частини ВПД № 3 Куп`янського РВП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби « НОМЕР_1 » про те, що 15.03.2023 о 12:59 на блок посту АДРЕСА_1 , працівники поліції зупинили автомобіль ТАТА з д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки транспортного засобу було виявлено, що останній перевозить алкогольні напої з марками акцизного податку, які викликають сумнів в їх автентичності.

Постановою заступника Генерального прокурора від 12.04.2023 здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчим СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.

На підставі постанови заступника начальника слідчого управління ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 09.04.2024 до складу групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні призначено слідчих слідчого управління ГУ НП в Харківській області.

Так, у ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 05.10.2023 допитано як свідка ОСОБА_6 , який у ході допиту повідомив про те, що 29.09.2023 приблизно о 12:30 він придбав на складі алкогольної продукції розташованому у місті Харкові на Проспекті Гагаріна, дві скляні пляшки коньяку, об`ємом 0,5 літрів ТМ «GEORGINYAK» з акцизною маркою сумнівного походження, а також коньяк який міститься в картонній коробці в середині якого міститься поліетиленовий сріблястий пакет «Бег-ін-бокс» з дозатором, обсягом 5 літрів, без марки акцизного податку.

08.05.2024 в період часу 07:34 по 8:54 на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова, ОСОБА_7 від 10 квітня 2024 року проведено обшук квартири АДРЕСА_2 де мешкає ОСОБА_8 під час якого були вилучені наступні предмети, речі: Мобільний телефон марки «NOKIA» модель «3.4», imei: НОМЕР_3 , sim картки: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

08.02.2024 зазначені вище предмети оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор вважає, що вилучене під час проведення обшуку майно є предметом кримінального провадження та має доказове значення.

Прокурор та володілець майна ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором та ОСОБА_8 було подано заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучений мобільний телефон, вказаний у клопотанні, має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження та проведенні відповідних експертиз.

Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000722 від 16.03.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_8 , а саме:

-Мобільний телефон марки «NOKIA» модель «3.4», imei: НОМЕР_3 , sim картки: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1