Справа № 938/370/24
Провадження № 11-сс/4808/157/24
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2024 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 23 червня 2024 року включно. Визначено ОСОБА_9 заставу у межах 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в розмірі 151400 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, захисник адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою. Вказує на те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження обставин, які свідчать, що підозрюваний ОСОБА_9 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею при обранні ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу не дано оцінку всім обставинам в сукупності та не враховано, що ОСОБА_9 раніше несудимий, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки,оскільки одружений, має на утриманні малолітню дитину та батьків. Слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_9 є інвалідом третьої групи дитинства. Так, згідно з довідкою МСЕК від 14.03.2024 року у ОСОБА_9 встановлено діагноз: бронхіальна астма 3 ступеню.

Захисник вважає, що сімейний стан підозрюваного та наявність інвалідності свідчать про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник адвокат ОСОБА_8 підтримала вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділенням Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 02.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні.

Матеріалами клопотання зазначається, що 25 квітня 2024 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 квітня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 307 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_9 підозрюється в тому, що, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, в невстановленому місці та у невстановлений час, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зокрема статтю 7 даного Закону, незаконно придбав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб.

У подальшому, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, діючи умисно, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зокрема статтю 7 даного Закону, з метою подальшого збуту, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, в невстановленому місці, зберігав незаконно придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_9 , 11.04.2024 близько 15:30 год. перебуваючи на відкритій місцевості в селищі Верховина, по вулиці Незалежності, Верховинського району, Івано-Франківської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, незаконно, збув за грошову винагороду в сумі 3 000грн. ОСОБА_10 , розфасовану в зіп-пакет речовину рослинного походження, зеленого кольору, яка у відповідності до висновку експерта від 22.04.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною кількістю в перерахунку на суху речовину 4,6701 грама.

Окрім цього, не припиняючи своїх злочинних дій, спрямованих на особисте збагачення, шляхом одержання незаконних прибутків від незаконного збуту наркотичних засобів, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, в невстановленому місці та у невстановлений час, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зокрема статтю 7 даного Закону, незаконно придбав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб.

При цьому, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, діючи умисно, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зокрема статтю 7 даного Закону, з метою подальшого збуту, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, в невстановленому місці, зберігав незаконно придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут наркотичних засобів, ОСОБА_9 , 25.04.2024 року близько 12:30 год., перебуваючи в салоні автомобіля марки Audi 80», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , білого кольору, в АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих спонукань, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи так діяти, повторно, незаконно збув за грошову винагороду в сумі 3 000 грн. ОСОБА_10 , наркотичний засіб, який розфасований в зіп-пакет та поміщений в упаковку від цигарок марки «Sobranie».

Таким чином, ОСОБА_9 , підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів враховує стадію, на якій перебуває розслідування та звертає увагу на те, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в можливості: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 , зважаючи на відомі йому факти встановлення органом слідства беззаперечних доказів його вини та перебуваючи в статусі підозрюваного,усвідомлюючи можливості призначення покарання, пов`язане з позбавленням волі, за вчинення ним тяжких злочинів. Крім того, як встановлено матеріалами кримінального провадження ОСОБА_9 зареєстрований в АДРЕСА_1 , проте фактично проживає в АДРЕСА_1 , а також являється інвалідом 3 групи, а отже до ст..23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації,що дозволяє йому перетинати Державний кордон України в період воєнного стану; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки, допитані на даний час свідки в кримінальному провадженні, являються жителями селища Верховина Верховинського району, а з свідком ОСОБА_10 . ОСОБА_9 знайомий та, перебуваючи на волі, маючи можливість вільного пересування і необмежену можливість спілкування з свідками, може незаконно впливати на них, перешкоджати таким чином встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України,та упродовж квітня місяця 2024 року двічі незаконно збув наркотичні засоби, що підтверджуються результатами імунохроматографічного дослідження № 24 від 25.04.2024 року.

До матеріалів справи долучено консультаційний висновок спеціаліста щодо ОСОБА_9 з якого вбачається, що у нього наявний такий діагноз: змішана астма бронхіальна астма ступінь ІІІ середньої важкості пересистуючий перебіг, частково-контрольована,середньо-важке загострення; Глюкокортикостероїдна залежність; Інша емфізема; Емфізема легень; Пнемофіброз дифузний,ЛН ІІ ст. Інші алергічні риніти;Алергійна риносинусопатія.

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані підозрюваним та його захисником під час апеляційного розгляду, не можуть бути визнані достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків та не свідчать про можливість забезпечення на даній стадії досудового розслідування належної процесуальної поведінки підозрюваного за допомогою інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що прокурором не надано жодного документу, який би обґрунтовував та підтверджував існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкість злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів звертає увагу нате, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір застави враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, його стан здоров`я та наявність існуючих ризиків.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.177,178,183,184,376,404-422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5