1Справа № 335/6248/23 1-кп/335/361/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисникаОСОБА_4
обвинуваченогоОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000165 від 12.06.2023за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, старшого навідника гранатометного відділення гранатометного взводу (СПГ-9) 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, військове звання солдат, здобув середню освіту, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 31.03.2023 № 99 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого навідника гранатометного відділення гранатометного взводу (СПГ-9) 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин.

Так, 06 квітня 2023 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 по Південному шосе (військове містечко № НОМЕР_2 ), свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 30 червня 2023 року, а саме до моменту самостійного з`явлення до органу досудового розслідування.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, що кваліфікується як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин. Суду пояснив, що 25.02.2022 його було зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаду старшого слюсаря-трубопровідника. В березні 2023 року його було призначено на посаду старшого навідника гранатометного відділення гранатометного взводу. В подальшому його відправили на першу лінію оборони, де він перебував тривалий час в нелюдських умовах без ротації. Командування не забезпечило його зброєю та провізією, через що в нього істотно погіршився стан здоров`я, зокрема з`явилися почуття тривоги, галюцинації. Пройшовши лікування в психіатричній лікарні, він повернувся в частину, де продовжив працювати в їдальні. Через десять днів його знову відправили на першу лінію оборони. Через те, що його не залишало відчуття страху смерті, болю, поранення, він звернувся до командування з проханням перевести його на службу в тилу, проте отримав відмову. Більше того, йому повідомили, що його підрозділ направлять на іншу ділянку фронту, де точаться більш запеклі бої. Отримавши зазначену інформацію, він злякався та на початку квітня 2023 року самовільно залишив місце несення служби з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби. Згодом, усвідомлюючи протиправність свого діяння, він добровільно повернувся до військової частини. Обвинувачений повідомив, що він розкаюється у вчиненому, має бажання повернутися на військову службу.

Окрім показань обвинуваченого, винуватість останнього у вчинені інкримінованого йому злочину підтверджується й іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до повноважень яких на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому правопорушення входило ведення кадрової роботи у військовій частині, повідомили, що в квітні 2023 року ОСОБА_5 самовільно залишив розташування військової частини. Свідки та інші військовослужбовці вживали заходи щодо відшукання ОСОБА_5 , проте знайти його не виявилося можливим. Влітку 2023 року ОСОБА_5 добровільно повернувся до військової частини.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що з кінця 2023 року він проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . На той час обвинувачений рахувався як особа, яка самовільно залишала військову частину. Влітку 2023 року ОСОБА_5 повернувся до військової частини.

З витягу з наказу команда військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 25.02.2022 № 43 (а.с. 44), копії довідки від 21.04.2023 № 2369 вбачається, що солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_5 25.02.2022зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2023 № 22 о/с обвинувачений призначений на посаду старшого навідника гранатометного відділення гранатометного взводу (СПГ-9) 4-ого батальйону оперативного призначення наказом командира військової частини НОМЕР_1 (а.с. 44, 46).

З копій матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 (а.с. 32 46), наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.05.2023 № 861 (а.с. 30, 31) вбачається, що за результатами проведення службового розслідування встановлено факт самовільного залишення обвинуваченим 06.04.2023 військової частини в умовах воєнного стану.

Згідно висновків судово-психіатричної експертизи, призначеної судом за клопотанням сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_5 у період часу з 06.04.2023 по 30.06.2023 виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період з 06.04.2023 по 30.06.2023 ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. 06.04.2023 перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації, отже міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати нити. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує лікування від алкогольної залежності.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить їх достовірними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі та поза розумним сумнівом, доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що останній раніше не судимий, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, негативно характеризується за місцем проходження служби.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та те, що обвинувачений своїми правдивими та послідовними показаннями сприяв встановленню істини в справі.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, відомостей про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутності обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України. На переконання суду, саме таке покарання є справедливим, співмірним вчиненому обвинуваченим правопорушенню, є достатнім для виправлення останнього та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався. Із клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу прокурор до суду не звертався.

Речові докази та витратна залучення експерта у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня його затримання та приведення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1