справа № 208/4009/24
№ провадження 1-кс/208/865/24
УХВАЛА

Іменем України

09 травня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 , слідчої СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчої СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000583 від 07.05.2024 за ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тбілісі, Грузія, громадянину України, освіта професійно-технічна, розлученого, маючого малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації водія-електрика 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , солдату, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимому,

В С Т А Н О В И В:

Слідча звернулася із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження № 0000583 від 07.05.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000583 від 07.05.2024 за ч. 1 ст. 121 КК України, в межах яких ОСОБА_6 08.05.2024 року пред`явлена підозра.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації водія-електрика 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 3, 27 Конституції України та законів України, Військової присяги став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи,

Так, 07.05.2024, приблизно о 18.40 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 перебуваву дворі будинку АДРЕСА_3 , де також знаходився раніше знайомий йому ОСОБА_8 .

Під час перебування у вказаному місці та у зазначений час між

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , перебуваючи 07.05.2024, приблизно о 18.40 год., (більш точний час та дата в ході досудового розслідування не встановлено), у дворі будинку АДРЕСА_3 , розташувавшись навпроти від ОСОБА_8 , який в той час сидів на лавці, та утримуючи у своїй правій руці ніж, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом завдання удару ножем в тіло людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки і свідомо допускаючи їх настання, застосовуючи достатню м`язову силу, наніс ОСОБА_8 один удар вказаним ножем в область верхньої частини грудної клітки справа.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , згідно довідки КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 08.05.2024, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого торакоабдомінальне поранення справа. Поранення діафрагми. Правобічний гемоторакс. Внутрішньо-черевнева кровотеча.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. - заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа:

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 січня 2023 року № 5 ОСОБА_6 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 січня 2023 року №21 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду водія-електрика 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України солдат

ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи умисно, тобто передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи.

Так, 07.05.2024, приблизно о 18.40 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 перебуваву дворі будинку АДРЕСА_3 , де також знаходився раніше знайомий йому ОСОБА_8 .

Під час перебування у вказаному місці та у зазначений час між

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , перебуваючи 07.05.2024, приблизно о 18.40 год., (більш точний час та дата в ході досудового розслідування не встановлено), у дворі будинку АДРЕСА_3 , розташувавшись навпроти від ОСОБА_8 , який в той час сидів на лавці, та утримуючи у своїй правій руці ніж, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом завдання удару ножем в тіло людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки і свідомо допускаючи їх настання, застосовуючи достатню м`язову силу, наніс ОСОБА_8 один удар вказаним ножем в область верхньої частини грудної клітки справа.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , згідно довідки КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 08.05.2024, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого торакоабдомінальне поранення справа. Поранення діафрагми. Правобічний гемоторакс. Внутрішньо-черевнева кровотеча.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження.

Останньому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами огляду місця події, протоколом затримання підозрюваної особи ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зафіксованими у протоколі допиту останніх, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_9 , протоколом огляду та вилучення знаряддя злочину та іншими доказами у їх сукупності.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є об`єктивними так як ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, загроза реального відбуття покарання з високою ймовірністю спонукають його до переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем Збройних сил України ВЧ НОМЕР_1 та згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №134 від 14.05.2023р. його знято з усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини та з того часу від проходження служби в лавах ЗСУ ухиляється, тобто, ОСОБА_6 не дотримується належної сталої соціальної та моральної поведінки, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень. ОСОБА_6 немає місця навчання та постійного джерела доходу, тобто достатньо міцних та сталих соціальних зв`язків, які могли б утримувати його в межах міста, тому підозрюваний має можливість у будь-який час виїхати за межі міста/області з метою ухилення від кримінальної відповідальності. З огляду на тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, ці обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування. Крім іншого, ОСОБА_6 може вчинити і інше кримінальне правопорушення, так як хоча є особою, в силу ст.. 89 КК України, не судимим, проте на теперішній час відносно даної особи наявне ще два інших кримінальних провадженнях, які перебувають на стадії досудового розслідування, що свідчить про те, що ОСОБА_6 не дотримується належної процесуальної поведінки. Таким чином, існує достатньо підстав вважати, що перебуваючи під дією менш суворого, аніж тримання під вартою запобіжного заходу, останній може вчинити інші злочини проти життя і здоров`я особи, що характеризує його стійку антисоціальну поведінку та небезпечність для суспільства. Щодо незаконного впливу на свідків та потерпілого, то підозрюваний знайомий з зазначеними особами та з метою уникнення можливого покарання, такий ризик не можна виключити.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обставини, викладені вище, вказують на те, що до підозрюваного необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачений ст.183 КПК України, так як жодний із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків з причин, викладених нижче.

В судовому засіданні прокурором та слідчою підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням якого прокурор зазначив, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, наведених у клопотанні. Просили врахувати фактичні обставини викладені за змістом клопотання, характеризуючи данні на особу підозрюваного, його соціальну поведінку, та наявності інших кримінальних проваджень які перебувають на стадії досудового розслідування, врахувати самовільне залишення солдатом ОСОБА_6 у 2023 року військової частини, що в сукупності підтверджує, що іншій запобіжний захід окрім тримання під вартою не зможе забезпечити його належної поведінки, та нівелювати заявлені ризики. Також просили не встановлювати заставу, так як підозра пред`явлена ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення пов`язаного із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому, за кваліфікацією ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні данні зазначені у клопотанні, погодився із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після події, станом на 07.05.2024 року о 19.30 годині. Данні заявлені прокурором про його самовільне залишення військової частини є вірними, також він не оспорює що є кримінальне провадження в межах якого його мати подала заяву про заподіяння ним їй ушкоджень.

Захисник адвокат ОСОБА_11 зазначила, що саме по собі тяжкість кримінального правопорушення в якому тільки підозрюється її підзахисний ОСОБА_6 , не створює обґрунтованості заявлених ризиків, крім того підозрюваний є особою який раніше не судимий, постійно проживає за місцем мешкання. Здійснив захист вагітної жінки, проте не погоджується із обраним способом такого захисту. Вважає що наявність інших кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_6 не може враховуватися під час розгляду клопотання, так як його вина у їй скоєнні не доведена. А тому відсутні підстави для обрання самого найтяжчого запобіжного заходу до раніше не засудженої особи, враховуючи що підозрюваний сприяє слідству, надає покази, вказав місце де він викинув ножа, свідчить про можливість застосування до нього цілодобового домашнього арешту. А тому просила у задоволенні клопотання відмовити. Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 08.05.2024 року ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000583 від 07.05.2024 за ч. 1 ст. 121 КК України, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, 09.05.2024 року його було допитано за пред`явленою підозрою.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: витягу з ЄРДР яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, показами свідків, протоколами огляду місця події, медичними документами про заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та його перебування у відділенні анестезіології з 07.05.2024 року у лікарні, характеризуючи ми данними на особу підозрюваного, наказами та документами які підтверджують що на час події підозрюваний є військовослужбовцем Збройних сил України ВЧ НОМЕР_1 та згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №134 від 14.05.2023р. його знято з усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини та з того часу від проходження служби в лавах ЗСУ ухиляється, та іншими доказами які за своєю сукупності обґрунтовують заявлену підозру.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_6 є особою, який раніше, в силу ст.. 89 КК України, не судимий, проте також існують інші кримінальні провадження на стадії досудового розслідування.

Як зазначено самим підозрюваним ОСОБА_6 він офіційно не працює, осіб які б утримували його не зазначив, розлучений, має малолітню дитину яка проживає із матір`ю, окремо від підозрюваного, має матір, проте в межах іншого кримінального провадження за заявою матері від 14.04.2024 року повідомлено нею про заподіяння їй тілесних ушкоджень підозрюваним.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 1 ст. 121 КК України може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення та факт не оспорення ним вчинення відображеного за підозрою в межах кримінального провадження № 0000583 від 07.05.2024 за ч. 1 ст. 121 КК України

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, а також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного місця реєстрації та проживання, як місця за яким може знаходиться на домашньому арешту, як зазначено вище, жодним чином не обґрунтована, так як жодна особа не заявила про своє бажання взяти на себе зобов`язання щодо утримання підозрюваного під час його перебування на домашньому арешті.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 1 ст. 121 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу розмір застави не визначати.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваного в межах кримінального провадження № 0000583 від 07.05.2024 за ч. 1 ст. 121 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраховувати з часу його затримання в порядку ст.. 208 КПК України, а саме з 07.05.2024 року о 19.30 годині по 03.07.2024 року, включно.

Не визначати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави.

У клопотанні сторони захисту відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1