Справа № 646/4649/24
Провадження № 1-кп/646/767/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000444 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Куп`янськ-Вузловий Куп`янського району Харківської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

- у скоєнні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ст. 111-1 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено. 24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати широкомасштабне вторгнення в Україну.

У подальшому Збройними Силами РФ та іншими військовими формуваннями і підрозділами РФ, здійснено вторгнення на територію суверенної держави України.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено та який діє і наразі.

Так, у період з 27 лютого 2022 до 11 вересня 2022 року представниками ЗС РФ та підконтрольними РФ військовими збройними формуваннями окуповано повністю територію м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області.

На підставі указів так званого голови так званої «Временной гражданской администрации Харьковской области» №1/22 та 2/22 від 03.06.2022, прийнято положення про окупаційні адміністрації Харківської області та створено т.зв. «Временную гражданскую администрацию Харьковской области».

10 червня 2022 року відповідно до наказу (мовою оригіналу «О создании районных Временных гражданских администраций Харьковской области») № 9/22 від 10.06.2022, виданим на території м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області т.зв. головою вказаної окупаційної адміністрації - ОСОБА_4 , всупереч законодавству України створено т.зв. «Тимчасову цивільну адміністрацію Куп`янського району Харківської області» (мовою оригіналу «Временную гражданскую администрацию Купянского района Харьковской области») в м. Куп`янськ, у складі окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації, а саме: «Тимчасова цивільна адміністрація Харківської області».

Надалі, 11 червня 2022 року на території Харківської області окупаційною адміністрацією РФ, всупереч законодавству України, затверджено структуру виконавчих органів влади Харківської області, серед яких «Управління кадрового забезпечення», що входило до складу окупаційної адміністрації держави агресора «Тимчасова цивільна адміністрація Харківської області», відповідно до пункту 1.2 Наказу (мовою оригіналу «О структуре исполнительных органов власти») № 11/22 від 11.06.2022 виданим головою вищевказаної окупаційної адміністрації РФ ОСОБА_4 .

Під час тимчасової окупації російськими військами м. Куп`янськ Харківської області (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), проте не пізніше 05 липня 2022 року, у громадянки України обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора «Тимчасовій цивільній адміністрації Харківської області».

У період не пізніше 05 липня 2022 року, на окупованій території м. Куп`янськ Харківської області, на реалізацію вказаного вище умислу, обвинувачена ОСОБА_3 добровільно зайняла посаду «виконуючого обов`язки провідного спеціаліста відділу комплектування» у виконавчому органі «Управління кадрового забезпечення», що входив до складу окупаційної адміністрації РФ, а саме «Тимчасова цивільна адміністрація Харківської області», уклавши трудовий договір з головою «Тимчасової цивільної адміністрації Харківської області» ОСОБА_4 .

Продовжуючи свій кримінальний протиправний умисел, обвинувачена ОСОБА_3 , займаючи вищевказану посаду, у період з 05 липня 2022 року до 18 липня 2022 року, виконувала покладені на неї окупаційною владою обов`язки, зокрема, здійснювала збір даних та прийняття документів від кандидатів на посади в окупаційну адміністрацію держави агресора РФ, а саме в «Тимчасову цивільну адміністрацію Харківської області».

Крім того, 18 липня 2022 року відповідно до наказу«№ УГ-35/22» від 18.07.2022 виданим головою вказаної окупаційної адміністрації ОСОБА_4 на території м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, назву утвореної всупереч законодавству України окупаційної адміністрації змінено з «Тимчасової цивільної адміністрації Харківської області» на «Військово-цивільну адміністрацію Харківської області».

В подальшому, обвинувачена ОСОБА_3 , продовжуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно -господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, продовжила займати вищевказану посаду у виконавчому органі перейменованої «Військової-цивільної адміністрації Харківської області» з 18 липня 2022 року до 11 вересня 2022 року.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

В обвинувальному акті міститься клопотання прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченій ОСОБА_3 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також те, що обвинувачена ОСОБА_3 подала заяву про роз`яснення їй вказаних положень та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому обвинувачена ОСОБА_3 подала заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості, яка складена у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 ..

Враховуючи наведене, відповідно до положень ст. 382 КПК України суд вирішив розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без виклику учасників кримінального провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченою своєї винуватості, приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Вирішуючи питання про покарання, судом враховується характер та ступінь суспільної небезпеки, особистість обвинуваченої.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.

Обвинувачена на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима.

Санкцією частини другої статті ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною у Постанові від 02.02.2022 у справі №344/16025/18, згідно із якою у разі визначення санкцією статті характеру посади або виду діяльності, формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Більш того, покарання має формулюватися таким, чином щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, його конкретні обставини та наслідки, особу винної, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч.2ст.111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст.ст.69,75 КК України судом не встановлено.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Потерпілі у кримінальному провадженні - відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі -відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги на строк 10 років без конфіскації майна.

Речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000444 від 28.03.2024.

Вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1