Справа № 188/1206/23
Провадження № 1-і/188/11/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі судді, що головує ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Бережинка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянину України, із середньою освітою, раніше не судимому, військовослужбовцю військової служби за мобілізацією на посаді старшого стрільця стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000365 від 11.07.2023 за ознаками кримінальних кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4 дистанційно,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 дистанційно,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження, у якому обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

05.04.2024 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_3

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), скоєного за таких обставин, які прокурор вважає встановленими.

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, на порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 24 травня 2022 року, перебуваючи у місці тимчасової дислокації штабу військової частини НОМЕР_1 у приміщенні дитячого садка у АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби, в тому числі від виконання поставлених завдань, в рамках здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Луганської області та, діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення місця служби, того ж дня, 24 травня 2022 року незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, а саме АДРЕСА_2 в умовах воєнного стану та проводив час на власний розсуд у спосіб, не пов`язаний із проходженням військової служби та виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилився від військової служби до моменту поки не прибув до органу досудового розслідування - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Краматорську, а саме: до 22 травня 2023 року.

Необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 прокурор обумовлює наявністю висунутого особі обвинувачення у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховуватися від суду прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі обвинуваченого настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Ризик незаконно впливати на свідків прокурор обґрунтовує тим, що у якості свідків допитано ряд військовослужбовців військової частини, які проходять військову службу в одному підрозділі, і обвинувачений, перебуваючи на волі, повинен буде повернутися до розташування військової частини, де буде мати можливість тиснути на свідків з метою зміни ними показів в суді.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення прокурор обґрунтовує тим, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому та його бажання уникнути відповідальності шляхом переховування від суду фактично буде становити собою склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407 - 408 КК України, тобто, або самовільне залишення військової частини, або дезертирство.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Захисник просив суд зменшити заставу до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд

зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 вказаної статті КПК).

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілих, свідків у провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурор довела наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладену в п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Прокурором обґрунтовано наявність ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Судом вивчено не всі докази, але обвинувачення не спростоване.

Згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, яким є тримання під вартою.

Відповідно до практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання

про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі, переховування особи від правосуддя та здійснення впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних. При цьому зазначено, що перешкоджання встановленню істини у справі, здійснення впливу на свідків та потерпілих, переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд вважає, що з огляду на існування вказаних ризиків, враховуючи конкретні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, слід продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів з моменту закінчення дії попередньої ухвали суду від 13 лютого 2024 року.

У пункті 20 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що дія ухвали про застосування запобіжного заходу припиняється після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Виходячи з того, що постановлення ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів не припиняє дію попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою від 13 лютого 2024 року та не скасовує її, суд продовжує обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів з моменту закінчення дії попередньої ухвали суду від 13 лютого 2024 року, тобто з 15 години 00 хвилин 12.04.2024.

Отже, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою тривалістю 60 днів, продовжений цією ухвалою суду, рахується з 15 години 00 хвилин 12.04.2024 до 15 години 00 хвилин 10.06.2024 включно, що не порушує права обвинуваченого і не є триманням під вартою понад 60 днів з моменту постановлення останньої ухвали суду.

Відповідно до абзацу третього ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, тому суд не визначає розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183-184, 194, 331, 369, 372, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою на строк 60 днів після закінчення дії попередньої ухвали суду з 15 години 00 хвилин 12.04.2024 до 15 години 00 хвилин 10.06.2024, без визначення розміру застави.

Визначити місцем тримання під вартою гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копії цієї ухвали вручити обвинуваченому та надіслати прокурору, захиснику та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1