Справа № 392/726/24
Провадження № 1-кп/392/227/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , потерпілої - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Мала Виска клопотання начальника Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_6 про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівка, Маловисківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що відповідно до ст. 89 КК України не маючого судимостей, від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у кримінальному провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 02 березня 2024 року, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане клопотання та ухвалою судді призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

Згідно з клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01.03.2024, близько 13 години 30 хвилин керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить останньому, порушуючи вимоги п. 2.3 (б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» і п. (д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» та п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він в разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), рухаючись по дорозі біля будинку АДРЕСА_2 не переконався у безпечності руху свого автомобіля заднім ходом, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, під час рух по рівній ділянці проїзної частини допустив наїзд на пішохода громадянку ОСОБА_5 . Вказані порушення з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме не виконання нею п. 2.3 (б), (д) та 10.9 Правил дорожнього руху України, знаходився в причинному зв`язку з ДТП, що сталася.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 29.03.2024 у вигляді: тупої травми лівої верхньої кінцівки: вивих головки плечевої кістки, крайового відриву окістя горбка плечової кістки, які відносяться до категорії середніх, що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

На даний час підозрюваний ОСОБА_4 примирився із потерпілою ОСОБА_5 , повністю відшкодував матеріальні збитки, у зв`язку із чим прокурор просить звільнити підозрюваного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження № 0000123 від 02 березня 2024 року - закрити.

До клопотання подано заяву потерпілої ОСОБА_5 , в якій зазначила, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 у повному обсязі відшкодував заподіяну їй шкоду, будь-яких претензій з цього приводу вона не має, у зв`язку з чим не заперечує проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення відповідно до ст.46 КК України.

Під час підготовчого судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 заявив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, які вказані у клопотанні прокурора та його повідомленні про підозру, визнає в повному обсязі та погоджується із усіма встановленими державним обвинуваченням обставинами, повністю відшкодував потерпілій завдані кримінальним правопорушенням збитки та примирився із нею, розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, роз`яснені йому судом та наполягає на задоволенні клопотання.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 заявила про відсутність будь-яких претензій матеріального характеру до підозрюваного ОСОБА_4 , просила задовольнити клопотання прокурора про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, провадження у справі закрити.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані під час розгляду клопотання на його обґрунтування докази, суд приходить до таких висновків.

Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду (ч.2 ст.286 КПК України).

Згідно з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

При цьому, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч.3 ст.288 КПК України), що також кореспондується із вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Аналізуючи, передбачені ст.46 КК України умови та підстави звільнення від кримінальної відповідальності, а також досліджені докази, судом встановлено наступне:

- ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, що не оспорюється учасниками судового провадження, яке із врахуванням положень ст.12 КК України віднесене до категорії необережних нетяжких злочинів та не є корупційним згідно з приміткою до ст.45 КК України. Під час кримінального провадження не встановлено того, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- ОСОБА_4 раніше не судимий, тобто вперше вчинив кримінальне правопорушення;

- потерпіла ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 примирилися, потерпіла прийняла вибачення останнього в результаті вільного волевиявлення;

- підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі добровільно відшкодував завдані ним збитки та усунув заподіяну шкоду, про що свідчать пояснення і заяви підозрюваного та потерпілої, а також відсутність цивільного позову.

Таким чином, встановлено усі умови та підстави, визначені ст.46 КК України, для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України.

Відтак, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою є обов`язком, а не правом суду, клопотання прокурора безумовно підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст.368, ч. 4 ст.374 КПК України).

Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку наявних судових витрат або заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великою Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц де зазначено, що процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.

Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експертів, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрито у зв`язку із примиренням з потерпілим, при цьому винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення жодним учасником процесу не оспорюється, державою, з метою доведеності вини підозрюваного ОСОБА_4 , понесенні відповідні витрати на залучення експертів, а саме: проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-24/3053-ІТ від 18.03.2024 2650 грн. 48 коп.; проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-24/3128-ІТ від 28.04.2024 1893 грн. 2 коп. Загальний розмір витрат на залучення експертів під час проведення досудового розслідування складає 4543 грн. 50 коп.

Тому з підозрюваного ОСОБА_4 підлягають стягненню процесуальні витрати на користь держави на залучення експертів в розмірі 4543 грн. 50 коп.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2024 року накладено арешт на майно, а саме: автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження транспортного засобу в якості речового доказу до прийняття рішення в даному кримінальному провадженні.

Відтак, з урахуванням відсутності цивільного позову в даному кримінальному провадженні, а також звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, та закриття кримінального провадження, арешт накладений ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2024 року - підлягає скасуванню.

Керуючись п.1 ч.2 ст.284, ч.2 ст.286, ч.3 ст.288, п.2 ч.3 ст.314, ст.ст.369-372, 376, 392 КПК України, на підставі ст.ст.44, 46 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності, за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням винного із потерпілим.

Кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 02 березня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 4543 грн. 50 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2024 року на автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , із забороною розпоряджатися та користуватися вищевказаним автомобілем, з метою забезпечення збереження транспортного засобу в якості речового доказу до прийняття рішення в даному кримінальному провадженні, - після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази: автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 вважати повернутим законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_7