У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000142, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2024 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 3 місяців арешту.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає, що призначене покарання є явно несправедливим внаслідок суворості та не співрозмірним вчиненому.

Зазначає, що призначаючи покарання, суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем мешкання характеризується позитивно, має міцні сімейні зв?язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім цього, разом з обвинуваченим ОСОБА_5 за вказаною адресою зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дідусем ОСОБА_5 . Звернень або претензій від ОСОБА_8 на свого онука ОСОБА_5 не надходило, заборгованості по внескам з утримання квартири на 01.03.2024 р. немає.

Відзначає, що дідусь ОСОБА_5 , ОСОБА_8 є особою похилого віку, перебуває на пенсії, обвинувачений ОСОБА_5 допомагає дідусю у побутових питаннях та господарстві, оскільки інші члени сім?ї наразі не проживають з ними.

Наголошує на тому, що судом не враховано особистого психологічного відношення ОСОБА_5 до вчиненого злочину, оскільки останній визнав подію злочину та розкаявся у вчиненому, але не до кінця погоджувався з механізмом нанесення тілесних ушкоджень, при цьому не заперечував та визнав подію їх спричинення. Так, ОСОБА_5 з осудом відносився в своїх показах до власних протиправних дій, а поза залою судового засідання приніс свої вибачення потерпілій.

Разом з тим, сторона захисту звертає увагу, що суд окремо зауважив щодо неправомірної поведінки потерпілої, яка, на думку суду першої інстанції, і послугувала безумовною підставою для вчинення обвинуваченим дій, які є кримінально караними та охоплюються диспозицією ст. 125 КК України, однак не надав цьому відповідної оцінки.

Зауважує, що призначена судом міра покарання є занадто суворою, враховуючи всі обставини справи в повній мірі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

19.11.2022 р. приблизно о 00.30 год. ОСОБА_5 , знаходячись на алеї, неподалік будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку з ОСОБА_9 , в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючи, що об`єктом його протиправного посягання є здоров?я ОСОБА_9 , котрій ОСОБА_5 забажав завдати шкоди, будучи значно фізично розвиненим від потерпілої, прикладаючи значну фізичну силу наніс 3 удари кулаками обох рук по обличчю ОСОБА_9 , яка від отриманих ударів, не втримавшись на ногах, впала на сходи. Далі ОСОБА_5 наніс 7 ударів ногою по обличчю та голові ОСОБА_9 , спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу та синців на обличчі, а саме: навколо очей, правій щоці, лівій щоці, спинці носа, підборідді справа та зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я.

За висновком експерта № 342 від 21.11.2022 р., ОСОБА_9 заподіяні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, численні синці на обличчі (навколо очей, правій щоці, лівій щоці, спинці носа, підборідді справа та зліва), забій м?яких тканин лівої тім?яної ділянки голови, синець на лівій кисті. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (кулаки, ноги і т.п.). Перелом кісток носа та синець на спинці носа (як місце прикладення сили, яка спричинила вказаний перелом) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивши короткочасний розлад здоров?я. Решта тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_5 , судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахував обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи. Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

В апеляційній скарзі захисник наполягає на тому, що обвинувачений не погоджується з механізмом спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , але не зазначає конкретно з чим саме обвинувачений не згоден.

Але, судом першої інстанції досліджено низку доказів, в тому числі допитано потерпілу ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 - з приводу обставин конфлікту, механізму нанесення тілесних ушкоджень та причин, які передували конфлікту між потерпілою та обвинуваченим. Судом взято до уваги дані слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_11 , оскільки безпосередньо допитати останнього у судовому засіданні було неможливо, через проходження військової служби, враховано висновок судово-медичного експерта в частині виду та локалізації тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілої, свідків та експерта, і обґрунтував ними своє рішення, оскільки вони у повній мірі узгоджуються між собою та з іншими належними та допустимими доказами, зокрема:

- висновком експерта № 342 від 21.11.2022 р., відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено: перелом кісток носа, численні синці на обличчі (навколо очей, правій щоці, лівій щоці, спинці носа, підборідді справа та зліва), забій м?яких тканин лівої тім?яної ділянки голови, синець на лівій кисті. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (кулаки, ноги і т.п.). Перелом кісток носа та синець на спинці носа (як місце прикладання сили, яка спричинила вказаний перелом) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивши короткочасний розлад здоров?я. Решта тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень, потерпілій спричинено близько 10 ударів. Утворення вказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з положення стоячи на тверду поверхню є маловірогідним;

- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 25.11.2022 р. за участю потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого, остання повідомила та показала на місці обставини нанесення їй тілесних ушкоджень, і показала як ОСОБА_5 наніс їй три удари кулаком в обличчя, від яких вона не втрималась та впала на алею, де і як ОСОБА_5 продовжив наносити удари ногами по голові та обличчю, поки вона не втратила свідомість;

- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 25.11.2022 р. за участю ОСОБА_10 , в ході якого, свідок повідомила обставини та показала, що ОСОБА_5 наніс ОСОБА_9 три удари кулаком в обличчя, від яких та не втрималась на ногах та впала на алею, після чого ОСОБА_5 продовжив наносити удари потерпілій ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_10 з донькою ОСОБА_11 відтягнули ОСОБА_5 від ОСОБА_9 , яка лежала без свідомості;

- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 25.11.2022 р. за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого, остання повідомила на місці обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , та показала як ОСОБА_5 наніс кулаком три удари в обличчя ОСОБА_9 , від яких остання не втрималась на ногах та впала на сходах алеї. Після чого ОСОБА_5 наніс близько 6-7 ударів ногою в область обличчя та голови ОСОБА_9 . Далі вона разом із матір?ю почала відтягувати ОСОБА_5 від ОСОБА_9 , яка лежала на алеї без свідомості.

Вина обвинуваченого підтверджується й іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

За наведеного, враховуючи, що показання потерпілої та зазначених свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, згідно до вимог ст. 384 КК України, логічно пов`язані між собою, узгоджуються з висновком судово-медичного експерта та письмовими доказами, суд дійшов вірного висновку щодо механізму нанесення обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Стосовно доводів захисника щодо неврахування судом в повній мірі особи обвинуваченого ОСОБА_5 та його ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, несправедливості покарання внаслідок суворості та неспіврозмірності вчиненому, апеляційний суд виходить з наступного.

Законом України № 3342-IX від 23.08.2023 р. «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який набрав чинності 28.03.2024 р., внесені зміни до Кримінального кодексу України.

Зокрема абзац другий частини другої ст. 125 КК України викладено в такій редакції: «карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк».

Таким чином, на даний час, покарання у виді арешту санкцією ч. 2 ст. 125 КК України не передбачено.

За приписами ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок суду.

Наведені обставини, в сукупності із встановленими судом першої інстанції обставинами, з урахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, а також того, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дають підстави для призначення ОСОБА_5 основного покарання у виді 240 годин громадських робіт, в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні, в частині призначеного покарання.

Керуючись ч. 1 ст. 5, ст. ст. 376, 403, 404, 405, 407, 408, 409, 414, 419, 426, 432, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2024 року відносно ОСОБА_5 , змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3