Справа № 626/794/24
Провадження № 1-кп/626/150/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого -судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районноного суду матеріали кримінального провадження № 0000009 по обвинуваченню ОСОБА_3 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Люботин Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який має професійно-технічну освіту, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого Красноградським районним судом Харківської області: 16.04.2024 за ч.1 ст. 382 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2023 року ОСОБА_3 , точний час невстановлено, перебував за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", з корисливих мотивів, заволодів банківською картою, емітованою АТ КБ "ПриватБанк" з особовим рахунком НОМЕР_1 , що використовувалася ОСОБА_5 . Після чого, обвинувачений 20 грудня 2023 року з 11-ї години 23 хвилини до 13-ї години 11 хвилин та 21 грудня 2023 року о 13-й годині 14 хвилин, на території м.Красноград Харківської області за допомогою платіжної картки банку АТ КБ "ПриватБанк", що належить ОСОБА_5 , таємно, шляхом зняття готівки з банківської картки, викрав грошові кошти у розмірі 6703 грн., що належать ОСОБА_5 , та розпорядився коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму. Цивільний позов не заявлено.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю. В своїх поясненнях не оспорював факти викладені в обвинувальному акті. Просив суворо його не карати, врахувати, що перебував у тяжкому матеріальному становищі під час вчинення злочину, розкаявся у скоєному.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно, таємно, із корисливих спонукань в умовах воєнного стану, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ці дії необхідно кваліфікувати за ч.4ст.185 КК України.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України є тяжким.

Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_3 був раніше засудженим, на диспансерному обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, щиро розкаюється у скоєному, є батьком трьох дітей.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зіст.66 КК України, суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, критично ставиться до своєї протиправної поведінки. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлені.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України,відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд приймає до уваги, що після постановлення вироку 16.04.2024 року Красноградським районним судом Харківської області , за яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 382 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, встановлено, що він винен ще і в іншому злочині, вчиненому до попереднього вироку. Тому остаточне покарання щодо нього буде визначатися відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_3 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому основного покарання в межах санкцій ч.4 ст.185 КК України із застосування ч.4 ст.70 КК України. Таке покарання, на переконання суду, необхідне для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.381-382, ст. ст.368-371,373-374,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Визначити остаточне покарання ОСОБА_3 відповідно до ч.4 ст.70 КК України,шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 16.04.2024 року більш суворим і остаточне покарання ОСОБА_3 визначити у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя