ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/231/24 Справа № 183/2785/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт не більше чотирьох годин на день, визначених органами місцевого самоврядування.

На підставі ч. 5 ст. 74, п.1 ч.1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4 689 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 витрати, пов`язанні з наданням правової допомоги в розмірі 25 000 гривень.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 29 серпня 2018 року приблизно о 22 годині 30 хвилин знаходився поблизу кафе «Династія», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час до ОСОБА_7 підійшла ОСОБА_10 та між ними виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне тілесне ушкодження ОСОБА_10 , реалізуючи який одразу, тобто 29 серпня 2018 року, приблизно о 22 годині 33 хвилини, ОСОБА_7 поблизу кафе «Династія», яке розташоване за вищевказаною адресою, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов спереду до ОСОБА_10 та наніс їй один удар кулаком лівої руки в область правої половини обличчя, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді синців на правій половині обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що обвинувачений свою провину в скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, оскільки ОСОБА_10 тілесних ушкоджень він не спричиняв, що підтвердили допитані в залі суду свідки ОСОБА_11 (яка є донькою обвинуваченого), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були очевидцями подій.

Зазначає, що під час судового розгляду судом були досліджені докази сторони обвинувачення, серед яких висновок спеціаліста №433 від 30.08.2018 року, згідно з яким вказана локалізація синців у різних ділянках обличчя вказує на те, що потерпілій було нанесено не менше ніж два удари, однак, захисник вказав, що як в первісному поясненні від 29.08.2018 року, в протоколі допиту в якості потерпілої 09.10.2018 року, так і при допиті в залі суду, ОСОБА_10 , за невідомих причин змінила свої показання та зазначила, що ОСОБА_7 наніс їй не два удари, а один удар кулаком в обличчя, що в свою чергу підтвердили й свідки з боку потерпілої - ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , але відповісти на питання захисту та суду, чому вона змінила свої свідчення потерпіла не змогла.

Також захисник вказав, що під час допиту судом першої інстанції судмедексперт ОСОБА_20 не зміг пояснити, скільки було нанесено ударів потерпілій, а також не зміг відповісти і на питання, якими об`єктивними медичними даними підтверджується діагноз «струс головного мозку», пославшись на те, що вказаний діагноз встановив не він, а лікар невропатолог.

Захисник зазначив, що стороною захисту була ініційовано проведення комісійної судово-медичної експертизи, виконання якої було судом доручене КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР. Згідно з висновком даної експертизи від 17.12.2021 року за №176 потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, оскільки клінічний діагноз «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку» не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою, тому при визначенні ступеню тяжкості в рахунок не сприймається... Встановлені тілесні ушкодження спричинені від не менше двох механічних дій (удару) тупого твердого предмету (предметів)».

Не погодившись із висновком вказаної комісійної експертизи, представник потерпілої - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, проведення якої просив доручити комісії експертів ДСУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке судом було задоволено. Висновком вказаної експертизи від 08.11.2022 року за №67/22 було підтверджено висновок комісії експертів КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР. Після того сторона обвинувачення змінила обвинувачення ОСОБА_7 на ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження із наступним викладом обвинувачення: «...29 серпня 2018 року, приблизно об 22 годині 33 хвилин, поблизу кафе «Династія», ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та наніс їй один удар кулаком в область правої половини обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у виді синців на правій половині обличчя, які відносяться до легкого ступеню тяжкості». Тобто, захисник вказує, що, незважаючи на доведеність висновками обох судових комісійних експертиз факту нанесення потерпілій ОСОБА_10 саме двох ударів в різні області правої частини обличчя, сторона обвинувачення в зміненій редакції вказала на обидва синці, оскільки не змогла визначитись, який саме з них утворився внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_7 , а який внаслідок удару, спричиненого невідомою особою та при невстановлених слідством обставинах. Апелянт вважає, що стороною обвинувачення під час судового розгляду справи залишилась не доведеною об`єктивна сторона складу інкримінованого кримінального правопорушення, а саме того, що в результаті умисної дії його підзахисного потерпілій було спричинено одне з двох виявлених тілесних пошкоджень, яке відноситься до легкого ступеню тяжкості, а не умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто діяння передбачене іншою статтею особливої частини Кримінального Кодексу України.

На думку сторони захисту, потерпіла ОСОБА_10 надавала та надає суду непослідовні та неправдиві показання, які знаходяться у невідповідності та протиріччі з іншими матеріалами справи, а саме висновками двох комісійних судово-медичних експертиз, показаннями завідомо не зацікавлених у результатах вирішення справи семи з дев`яти допитаних свідків, показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, захисник вказує, що судом першої інстанції залишені поза увагою наступні факти:

- те, що судмедексперт ОСОБА_20 є рідним батьком представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , а тому сумніви в правдивості його висновків та показань повинні бути поставлені під сумнів судом;

- потерпіла ОСОБА_10 є тещею власника кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та станом на 29.08.2018 року не стажувалась у даному розважальному закладі, а тривалий час як до цього так і після фактично виконувала функції керуючого кафе. Свідок ОСОБА_19 не допомагала їй на кухні, а тривалий час працювала там без належного трудового оформлення. Свідок ОСОБА_18 також працювала у даному кафе після зазначених подій без оформлення та так само, як і ОСОБА_19 , перебуває у прямій матеріальній залежності від ОСОБА_10 та знаходиться з нею у приятельських відносинах;

- свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 є подругами як ОСОБА_10 , так і її доньки, і, на переконання захисту, надали неправдиві показання за їх особистим проханням, а тому їх не можна вважати неупередженими. Втім, показання свідка ОСОБА_12 , на думку апелянта, суд першої інстанції повинен був визнати правдивими та неупередженими, але цього зроблено не було.

Крім того, захисник наголосив, що надане представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_9 клопотання про компенсацію процесуальних витрат не може бути задоволено, оскільки процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Тобто, стороні, яка намагається стягнути витрати на професійну правничу допомогу, слід детально описати надані послуги та надати суду максимально можливий обсяг доказів, що реально підтверджує заявлений розмір витрат на адвоката, чого у даному випадку представником потерпілої зроблено не було.

Захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вирок суду першої інстанції без змін.

Вказав, що при розгляді справи судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного.

Зазначив, що доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про сумніви в правдивості висновків судово-медичного експерта ОСОБА_20 не заслуговують на увагу, оскільки в кінцеве обвинувачення стосовно ОСОБА_7 був покладений саме висновок комісійної судово-медичної експертизи, а не висновок первинної експертизи, який складався судово-медичним експертом ОСОБА_20 .

Зазначив, що судом першої інстанції обґрунтовано у вироку частково задоволено цивільний позов потерпілої, враховуючи перекваліфікацію на ч.1 ст. 125 КК України, та стягнуто витрати на правову допомогу, письмове клопотання про стягнення яких було подано представником потерпілої перед судовими дебатами.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.

Матеріалами провадження підтверджено, що судове слідство в ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено. Відповідно не встановлено й даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за яке він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях учасників судового провадження та даними досліджених в судовому засіданні письмових доказів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у викладених висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічних носіїв інформації фіксування судового провадження та журналів судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілу, свідків, експерта, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, попри невизнання останнім вини у його вчиненні суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , а також на матеріали письмових документів, а саме: протокол прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 29.08.2018 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2019 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_10 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2019 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_19 ; протокол проведення слідчого експерименту від 11.01.2019 року та фото-таблицю до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_10 , спеціаліста ОСОБА_20 ; протоколи проведення слідчих експериментів від 11.01.2019 року та фототаблиці до них, проведених за участю свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , спеціаліста ОСОБА_20 ; висновок спеціаліста судового медичного експерта №433 від 30.08.2018 року; висновки судово-медичної експертизи №34/Е від 21.01.2019 року, спеціаліста судового медичного експерта №462 від 14.09.2018 року, який являється доповненням до висновку спеціаліста судового медичного експерта №433 від 30.08.2018 року з урахуванням виписки із медичної картки хірургічного відділення; висновок судово-медичної експертизи №35/Е від 22.01.2019 року; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2019 року та 28.01.2019 року, проведених за участю свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 ; протоколи проведення слідчих експериментів від 29.01.2018 та 29.01.2019 року та фототаблицю до них за участю свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , кожної окремо, експерта ОСОБА_20 ; висновок судово-медичної експертизи за №59/Е від 26.02.2019 року; висновок комісійної судово-медичної експертизи №176 від 17.12.2021 року; висновок комісійної судово-медичної експертизи №67/22 від 08.11.2022 року.

Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що в діях ОСОБА_7 взагалі відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, та що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину.

Як убачається з матеріалів провадження, потерпіла ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила,що 29.08.2018 року вона проходила стажування в кафе "Династія", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де приблизно о 22.30 годині на подвір`ї хтось став запускати феєрверки, що не сподобалось їх відвідувачам, а тому вона вийшла із приміщення кафе, підійшла до двох молодих хлопців та попросила їх прибрати установку в інше місце подалі від їхнього кафе, після чого повернулася до відвідувачів. Однак, пізніше на подвір`ї знову почали пускати феєрверк, внаслідок чого відвідувачі їх кафе, злякавшись гучних вибухів, почали покидати приміщення. Після чого вона знов вийшла на подвір`я, зробивши зауваження хлопцям з феєрверком, де на цей час було дуже багато людей, та з цього натовпу вибігла дівчина, як пізніше їй стало відомо ОСОБА_11 , яка почала лаятися нецензурною лайкою на неї. Боячись, що вказана дівчина може її вдарити, вона закрила себе руками, оскільки нещодавно перенесла операцію. В цей час, за вказаною дівчиною вибіг ОСОБА_7 , який підбігши до неї, вдарив її кулаком в праву сторону обличчя, від чого вона втратила орієнтир, і присутні ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 допомогли їй дійти до кафе. Далі, точно вона вже не пам`ятає хто саме, можливо її донька, викликали працівників поліції, які по приїзду відібрали в неї пояснення, а зранку 30.08.2018 року вона пішла на проходження огляду до бюро СМЕ, після чого проходила стаціонарне лікування в період з 30.08.2018 року по 10.09.2018 року з діагнозом струс головного мозку. Наполягала, що з обвинуваченим конфлікт виник через те, що вона попросила прибрати феєрверк, який запускали на місці паркування, де стояли автомобілі, та який злякав вибухами її відвідувачів, яких на той момент було 19 осіб.

Покази потерпілої узгоджуються з поясненнями ОСОБА_27 , яка показала, що 29.08.2018 року приблизно о 22.30 годині вона була одним з відвідувачів в кафе "Династія", де пила каву, коли зі сторони кафе "Дастор" прийшли невідомі люди й почали пускати феєрверки. Оскільки їм це заважало, вона з іншими відвідувачами поскаржилися ОСОБА_10 , яка перебувала в приміщенні кафе "Династія", і у відповідь вийшла на подвір`я до вказаних осіб, щось їм сказала, але вони, не реагуючи, продовжили пускати феєрверки, після чого відвідувачі почали обурюватися стосовно звуків від феєрверків і знову звернулися до ОСОБА_10 , яка вдруге підійшла до осіб, які запускали феєрверк, де із натовпу на неї вибіг обвинувачений ОСОБА_7 , який вдарив останню кулаком лівої руки в її праву сторону обличчя, внаслідок чого ОСОБА_10 похитнулась та пішла до кафе "Династія". Після цього приїхала охорона та працівники поліції. Доповнила, що ОСОБА_10 не конфліктувала з особами, які пускали феєрверк, серед яких ОСОБА_7 не було. Наполягала, що особисто бачила один удар в обличчя потерпілої, після якого у неї почервоніло обличчя, але крові не було. Вважає, що ОСОБА_7 був стані алкогольного сп`яніння, так як в нього було червоне обличчя, хиткий та некоординований рух. Крім того, потерпіла нікого не била, культурно спілкувалась, ні з ким не конфліктувала. ОСОБА_7 після конфлікту одразу втік і більше вона його не бачила.

Цілком відповідають викладеному вище і покази свідка ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні повідомила про те, що 29.08.2018 року приблизно о 22.30 годині вони разом з ОСОБА_21 пили каву в кафе "Династія", коли хлопці з кафе "Дастор" винесли установку та почали запускати феєрверк. Поряд з ними на літній площадці кафе "Династія" були відвідувачі - військові, яким звук установки заважав, від чого вони були обурені та змушені покинути кафе, після чого невідома їй дівчина - відвідувачка, зайшла в приміщення кафе, звідки вийшла разом з ОСОБА_10 , до якої звернулась за допомогою, так як її машина стояла недалеко від установки. В свою чергу, ОСОБА_10 зробила зауваження хлопцям, які пускали феєрверк, та повернулась в приміщення кафе "Династія", але, оскільки, останні не припиняли запуск феєрверку, ОСОБА_10 повторно вийшла до них, після чого з натовпу вибігла дівчина, яка почала нецензурно висловлюватися на адресу ОСОБА_10 , яка ні на кого не кричала, та вона не бачила, щоб остання наносила комусь удари. За вказаною дівчиною вибіг ОСОБА_7 , який вдарив один раз лівою рукою в праву частину щоки ОСОБА_10 , від чого вона похитнулась, але не впала, і пішла до кафе "Династія". Зазначила, що вказана дівчина стояла під час удару ОСОБА_7 поряд, зправа від нього, а удар ним було нанесено кулаком лівої руки. Доповнила, що з початку подій вона сиділа лівим боком до установки з феєрверками, яка була від дороги приблизно в 4 метрах, а коли почався шум повернулась і спостерігала за тим, що відбувається, освітлення було добре і вона все бачила.

Не суперечать попереднім показам і пояснення свідка ОСОБА_18 про те, що 29.08.2018 року приблизно з 21.00 годин до 22.30 години вона пила чай на літньому майданчику кафе "Династія". На її очах підійшли невідомі хлопці, які почали встановлювати установку для запуску феєрверку навпроти входу в кафе "Династія", приблизно в 10 метрах, після чого вона особисто чула, як ОСОБА_10 підійшла до зазначених хлопців та ввічливо попросила їх прибрати вказану установку, після чого повернулась до кафе, але хлопці не відреагували на її зауваження й продовжували встановлювати та запускати феєрверк. Після цього, ОСОБА_10 вдруге ввічливо попрохала прибрати установку, так як їй скаржилися відвідувачі кафе, але в цей час з натовпу людей, які вийшли подивитися феєрверк, вибігла дівчина і, нецензурно лаючись, підбігла до ОСОБА_10 . За вказаною дівчиною вибіг ОСОБА_7 , який, підбігши до ОСОБА_10 , вдарив її кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, прямо в щелепу, від чого остання похитнулась, в неї почервоніло обличчя, їй стало зле, і вона пішла в приміщення кафе, де свідок залишилась з нею до приїзду працівників поліції. Вважає, що ОСОБА_7 наніс удар через те, що потерпіла просила хлопців прибрати феєрверк, хоча їхню розмову вдруге вона не чула, як і не чула розмову між потерпілою та дівчиною, їй було чутно лише як донька ОСОБА_7 нецензурно лаялась в бік ОСОБА_10 . Також вказала, що через декілька місяців після вказаних подій, вона йшла на роботу, коли до неї підійшов ОСОБА_7 , який почав погрожувати з приводу її показань, попередив, щоб вона не була свідком по вказаній справі та нікому нічого не розповідала. Про вказаний інцидент щодо впливу на неї ОСОБА_7 вона зверталася до працівників поліції.

Також судом першої інстанції була допитана ОСОБА_28 , яка в судовому засіданні надала свідчення, подібні до попередніх, про те, що 29.08.2018 року приблизно після 22.00 години вона приїхала до кафе "Династія" та, взявши собі каву, присіла на літньому майданчику, де побачила, що біля її автівки, яку вона припаркувала біля вказаного кафе в 2-3 метрах позаду, на місці паркування вказаного кафе, хлопці встановлюють феєрверк, і підійшовши до працівника кафе, вона попросила вирішити виявлену проблему. У відповідь, ОСОБА_10 вийшла з приміщення та попросила хлопців прибрати установку, після чого повернулась знову в кафе, але вказані хлопці уваги на зазначене прохання не звернули та продовжували встановлювати феєрверк. Приблизно через 10-15 хвилин вона знову підійшла до ОСОБА_10 , щоб вона вплинула на хлопців, які встановили позаду її автівки вказану установку. В той час, коли ОСОБА_10 вдруге підійшла до хлопців, вона звернула увагу, що з сусіднього кафе біжить дівчина, яка виражається нецензурною лайкою в бік ОСОБА_10 , а за нею вибіг чоловік, як зараз їй відомо ОСОБА_7 , який вдарив лівою рукою ОСОБА_10 в обличчя, а саме: в праву щелепу. Чим саме він вдарив - чи кулаком чи долонею, вона не бачила, а бачила лише удар, від якого потерпілу похитнуло, і вона повернулася до кафе, де викликали працівників поліції. Доповнила, що через два тижні після подій, коли приїхала до вказаного кафе, донька потерпілої попрохала її дати свідчення вказаного інциденту. Особисто з учасниками вона не знайома, обвинуваченого знає як особу, яка живе в одному мікрорайоні з її батьком, а потерпілу - так як є постійним відвідувачем кафе "Династія".

ОСОБА_19 , будучи допитаною судом в якості свідка, пояснила, що 29.08.2018 року вона допомагала на кухні в кафе "Династія", де під час роботи, приблизно о 22.00 годині, в приміщенні кухні, вона почула вистріли феєрверку, від яких відвідувачі були обурені та через гучні вибухи почали розходитися по домівкам. Коли вона вийшла палити на подвір`я, що біля входу в кафе "Династія", побачила, як ОСОБА_10 вийшла до хлопців, які встановлювали установки з феєрверками, на території кафе від дороги приблизно в 4-х метрах, і ногою нібито намагалася доторкнутися до вказаної установки, після чого до неї підбігла дівчина в синій сукні та почала нецензурно лаятися в бік ОСОБА_10 , яка у відповідь однією рукою закрила груди, а другу руку виставила вперед, на що ОСОБА_7 зі словами "бити мою доньку не потрібно" підбіг і сильно вдарив кулаком лівої руки в праву сторону обличчя ОСОБА_10 , нанісши їй один удар, від якого остання відійшла назад. В цей час до потерпілої хтось підійшов та допоміг їй дійти до кафе, її обличчя підпухло та почервоніло, їй стало погано, після чого приїхала її донька зі своїм чоловіком, які викликали працівників поліції.

Оцінюючи показання свідків зі сторони обвинувачення, а саме: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , суд вірно визнав їх детальними, послідовними, незмінними, які не суперечать один одному, узгоджуються з показами потерпілої та зібраними в ході досудового розслідування письмовими доказами, відповідають дійсним обставинам справи, а отже жодних сумнівів як у суду першої інстанції, так і в апеляційного суду, не викликають.

Разом з цим, апеляційний суд не може не погодитись з критичним ставленням суду першої інстанції до показів свідків сторони захисту,а саме: ОСОБА_11 , яка є донькою обвинуваченого, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_29 , ОСОБА_17 , які були запрошені на святкування дня народження рідним братом обвинуваченого ОСОБА_30 і є його близькими знайомими або друзями, та ОСОБА_12 , як наданих із почуття хибного співтовариства, зокрема, й через невідповідність дійсності показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , оскільки вони не могли бачити потерпілу ОСОБА_10 в кафе ані наступного після подій дня, ані через 2-3 дні, тому що у відповідності до виписки та медичної карти стаціонарного хворого №5632 ОСОБА_10 з 11.20 години 30.08.2018 року до 10.09.2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗ «Новомосковська ЦРЛ».

Правильність та об`єктивність висновків суду підтверджується також і матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 29.08.2018 року відповідно до якого остання просить притягнути до відповідальності гр. ОСОБА_31 , який спричинив їй фізичну біль в кафе "Династія" 29.08.2018 року о 22.30 годині;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2019 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_10 , в присутності понятих ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , відповідно до якого потерпіла впізнала особу на фото під №3, як чоловіка, який 29.08.2018 року наніс їй удар по обличчю поблизу кафе "Династія", а саме ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2019 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_19 , в присутності понятих ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , відповідно до якого свідок впізнала особу на фото під №1, як чоловіка, який 29.08.2018 року наніс один удар по обличчю ОСОБА_10 поблизу кафе "Династія", а саме ОСОБА_7 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.01.2019 року та фото-таблицею до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_10 , спеціаліста ОСОБА_20 , в присутності понятих ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , статиста ОСОБА_34 , відповідно до якого потерпілій ОСОБА_10 в приміщенні бюро "СМЕ", яке розташоване в АДРЕСА_2 , було запропоновано відтворити обстановку та обставини подій, які мали місце 29.08.2018 року приблизно о 22.30 годині поблизу кафе "Династія", яке розташоване на виїзді з м. Новомосковська поблизу Новомосковської ЦРЛ, на що потерпіла відповіла згодою, після чого розказала та показала на статистові, що в той вечір, 29.08.2018 року, поблизу кафе "Династія" чоловік на ім`я ОСОБА_35 наніс їй один удар кулаком своєї лівої руки в праву частину обличчя. На цьому слідчий експеримент було завершено;

- протоколами проведення слідчих експериментів від 11.01.2019 року та фото-таблицею до них проведеного за участю свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , спеціаліста ОСОБА_20 , в присутності понятих ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , статиста ОСОБА_34 , відповідно до яких свідкам, кожній окремо, в приміщенні бюро "СМЕ", яке розташоване в АДРЕСА_2 , було запропоновано відтворити обстановку та обставини подій які мали місце 29.08.2018 року приблизно о 22.30 годині поблизу кафе "Династія", яке розташоване на виїзді з м. Новомосковська поблизу Новомосковської ЦРЛ, на що свідки, кожна окремо, відповіли згодою, після чого кожна окремо розказала та показала на статистові, що в той вечір 29.08.2018 року поблизу кафе "Династія" чоловік на ім`я ОСОБА_35 наніс один удар кулаком своєї лівої руки в праву частину обличчя ОСОБА_10 . На цьому слідчі експерименти було завершено;

- висновком спеціаліста судового-медичного експерта за №433 від 30.08.2018 року, відповідно до якого тілесні ушкодження у виді синців на правій половині обличчя гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у своїй сукупності і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, заподіяні тупим твердим предметом (предметами), та можуть відповідати даті вказаній потерпілою, тобто 29.08.2018 року;

- висновками судово-медичної експертизи №34/Е від 21.01.2019 року, спеціаліста судового-медичного експерта за №462 від 14.09.2018 року, який являється доповненням до висновку спеціаліста судового-медичного експерта за №433 від 30.08.2018 року з урахуванням виписки із медичної картки хірургічного відділення (т.1а.п.61, 113), відповідно до яких тілесні ушкодження у виді синців на правій половині обличчя гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , струсу головного мозку, у своїй сукупності і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на строк перевищуючий 6-ть днів, але не менше 21-го. Усі знайдені тілесні ушкодження заподіяні тупим твердим предметом (предметами), та можуть відповідати даті вказаній потерпілою, тобто 29.08.2018 року.Кулак руки має властивості тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, тому внаслідок його ударної дії могли утворитися синці на обличчі та струс головного мозку. Забарвлення синців у червоно-синій колір та наявність припухлості в області синців, встановлені під час огляду потерпілої, дозволяє стверджувати, що усі тілесні ушкодження могли утворитися 29.08.2018 року;

- висновком судово-медичної експертизи за №35/Е від 22.01.2019 року, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які спричинені тупим твердим предметом, могли утворитися при механізмі вказаному свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в ході проведення з кожною з них окремо слідчих експериментів 11.01.2019 року;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2019 року та 28.01.2019 року, відповідно, проведених за участю свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , в присутності понятих ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , відповідно до яких свідки, кожна окремо, впізнали особу на фото під №2, №1, №3, відповідно, як чоловіка, який наніс ОСОБА_10 один удар в обличчя лівою рукою, поблизу кафе "Династія" 29.08.2018 року, а саме ОСОБА_7 ;

- протоколами проведення слідчих експериментів від 29.01.2018 та 29.01.2019 року та фототаблицею до них за участю свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , кожної окремо, експерта ОСОБА_20 в присутності понятих ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , статиста ОСОБА_39 , відповідно до яких свідкам, кожній окремо, в приміщенні бюро "СМЕ", яке розташоване в АДРЕСА_2 , було запропоновано відтворити обстановку та обставини подій, які мали місце 29.08.2018 року поблизу кафе "Династія", яке розташоване на виїзді з м. Новомосковська поблизу Новомосковської ЦРЛ, на що свідки, кожна окремо, відповіли згодою, після чого кожна окремо розказала та показала на статистові, що в той вечір невідомий чоловік наніс потерпілій ОСОБА_10 один удар своєю лівою рукою, а саме кулаком в праву половину обличчя. На цьому слідчий експеримент було завершено;

- висновком судово-медичної експертизи за №59/Е від 26.02.2019 року, відповідно до якого виявлені у потерпілої тілесні ушкодження, які спричинені тупим твердим предметом, могли утворитися при механізмі, вказаному, як потерпілою ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту 11.01.2019 року, так і при механізмах, вказаних свідками ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 в ході проведення з ними слідчих експериментів від 29.01.2019 року;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи №176 від 17.12.2021 року, яка проведена на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду від 10.08.2021 року, відповідно до якого на підставі вивчення наданих матеріалів справи по факту спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням даних медичних документів на її ім`я, обставин справи, відповідно до питань поставлених на вирішення експертизи, судово-медична експертна комісія приходить до наступних підсумків.

Згідно аналізу наданої медичної та судово-медичної документації комісією експертів встановлено: два синця виличної області справа, підборіддя справа, червоно-синього кольору, з припухлістю м`яких тканин на їх тлі.

Встановлені тілесні ушкодження спричинені від не менш двох механічних дій (удару) тупого твердого предмету (предметів) в область обличчя справа. Встановлені синці не відображають на собі конструктивних властивостей травмуючого предмету (предметів), тому конкретизувати його (їх) неможливо, такими могли бути долоня руки або інші тверді предмети, що мають аналогічні травмуючи властивості.

Встановлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 6 днів.

Вказаний у медичній документації клінічний діагноз: закрита черепно- мозкова травма, струс головного мозку не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою, тому при визначенні ступеню тяжкості в рахунок не сприймаються.

Враховуючи характерологічні властивості встановлених тілесних ушкоджень, виявлені тілесні ушкодження спричинені в межах від 12 до 24 годин до моменту обстеження судово-медичним експертом, тобто могли бути спричинені 29.08.2018 року. Конкретний термін часу встановлених тілесних ушкоджень встановити неможливо через відсутність об`єктивних судово-медичних конкретизуючи даних;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи №67/22 від 08.11.2022 року, яка проведена на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду від 13.04.2022 року, відповідно до якого на основі даних матеріалів справи, медичної документації на ім`я ОСОБА_10 , 1962 року народження, враховуючи відомі обставини, діагноз: «ЗЧМТ. Сотрясение головного мозга», встановлений ОСОБА_10 невропатологом поліклініки 30.08.2018 року, не можна вважати підтвердженим об`єктивними даними, що при визначенні характеру та при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається.Синці на обличчі справа, судячи з їх морфологічних особливостей та локалізації, виникли від не менш ніж двох дій тупого (-их) предмета (-ів) в ділянку обличчя за механізмом удару і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Отже, з матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні кримінального правопорушення, у показаннях потерпілої та свідків не вбачається, а деякі розбіжності у зазначених показах свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла чи свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наведені докази, як усні, так і письмові, є, на переконання колегії суддів, належними та допустимими, а також у даному випадку й цілком достатніми для доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій стороною захисту апеляції.

Що ж стосується наведених в апеляційній скарзі захисника доводів щодо непричетності його підзахисного до інкримінованого кримінального правопорушення та відсутності в кримінальному провадженні доказів вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що не підтверджуються, а взагалі спростовуються іншими доказами по кримінальному провадженню. Суд апеляційної інстанції також вважає це певною лінією захисту, побудованою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки наведені судом докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення мають характер логічних, змістовних, послідовних, беззаперечних та об`єктивних, а апеляційні доводи захисника про відсутність доказів спричинення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З приводу доводів апеляційної скарги в частині недоведеності об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, інкримінованого обвинуваченому, а саме невідповідності кількості ударів, зазначених в обвинувальному акті, кількості травматичних дій, встановлених в обох висновках комісійних судово-медичних експертиз, апеляційний суд цілком погоджується з позицією суду першої інстанції, який зазначив, що потерпіла протягом всього досудового розслідування і під час судового розгляду вказувала на спричинення їй одного удару кулаком, наполягала, що зазначала про один удар і під час її огляду судово-медичним експертом, втім він хибно, з невідомих причин, можливо через навантаженість, зазначив, ніби-то з її слів, про два удари.

Щодо наявності у потерпілої ОСОБА_10 двох синців : виличної області справа та підборіддя справа, спричинених від не менш як двох механічних дій (удару) тупого твердого предмету (предметів) в область обличчя справа, як встановлено висновками проведених у кримінальному провадженні експертних досліджень, то один з них міг утворитися і під час конфлікту із свідком ОСОБА_11 , про який даний свідок зазначила в судовому засіданні те, що він тривав 2-3 хвилини, потерпіла відштовхнула її за плечі, на що вона її відштовхнула також, можливо в обличчя. Вона штовхала її, але не пам`ятає куди. Інше ж легке тілесне ушкодження було спричинено потерпілій обвинуваченим ОСОБА_7 . Обставини та механізм цього кримінально-протиправного діяння були викладені у показаннях потерпілої та свідків, зафіксовані протоколами слідчих експериментів. Крім того, нанесення обвинуваченим і одного удару потерпілій становить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, який не залежить від кількості спричинених легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим апеляційні доводи сторони захисту є необґрунтованими.

Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що доводи захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами у всій своїй сукупності. Під час судового розгляду даного кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а отже вимоги апеляційної скарги захисника про необхідність скасування вироку як винесеного з порушеннями кримінальних процесуальних норм з подальшим закриттям кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримання задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у спричиненні легких тілесних ушкоджень і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 125 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_7 невмотивовано засуджено за вказані кримінально-протиправні дії, немає підстав. Тому доводи захисника є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до проступків, конкретні обставини кримінального провадження, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання і працевлаштування характеризується позитивно, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а тому суд вирішив призначити йому покарання у виді громадських робіт, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та виправлення засудженого.

При цьому, враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, суд визнав за необхідне звільнити його від відбуття покарання, на підставі вимог ч.5 ст.74, п.1 ч.1 ст. 49 КК України.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується й апеляційний суд та вважає, що у даному кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.

Також, як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 54 689 гривень. Свої позовні вимоги потерпіла підтримала в суді першої інстанції, прохаючи задовольнити їх у повному обсязі.

Суд, вирішуючи даний цивільний позов, дійшов висновку, з яким повністю погоджується і апеляційний суд, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 в частині відшкодування матеріальної шкоди мають бути задоволені повністю та стягнуті з обвинуваченого на користь останньої, оскільки судом беззаперечно встановлена винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та причинний зв`язок між вчиненим проступком та наслідками його кримінально-протиправних дій, факт лікування потерпілої та розмір витрат на лікування підтверджується витягом з медичної карти хворої ОСОБА_10 , касовими чеками про придбання ліків і доводять факт заподіяння потерпілій майнової шкоду у розмірі 4 689 гривень.

Втім, належним чином проаналізувавши позовні вимоги ОСОБА_10 , в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про їх часткове задоволення, в розмірі 15 000 гривень, оскільки під час судового розгляду було достовірно встановлено факт завдання потерпілій моральної шкоди, яка виразилась у фізичних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, порушенням нормального і звичного життєвого ритму, необхідністю обстеження та лікування, порушенням нормальних життєвих зв`язків.

Колегія суддів також вважає суму на відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень доцільною, достатньою і такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер, ступінь та тривалість моральних страждань.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту стосовно витрат на правову допомогу в сумі 25 000 гривень, адвокат їх мотивує тим, що стороні, яка намагається стягнути витрати на професійну правничу допомогу, слід детально описати надані послуги та надати суду максимально можливий обсяг доказів, що реально підтверджує заявлений розмір витрат на адвоката, чого під час судового розгляду представником потерпілої зроблено не було. З такою позицією колегія суддів не може погодитись з таких підстав.

Вирішуючи питання щодо процесуальних витрат, суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК України, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, в тому числі, і з витрат на правову допомогу.

Приписами ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, місцевий суд в повному обсязі дотримався вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг, складений процесуальний документ, вчинення процесуальної дії чи ознайомлення із процесуальними документами тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Задовольняючи в повному обсязі клопотання представника потерпілої про компенсацію процесуальних витрат, повязаних з наданням правової допомоги, що складаються з участі в судових засіданнях, суд, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, а саме встановлення їх дійсності та необхідності, а також розумності їх розміру, враховуючи конкретні обставини справи, а також фінансовий стан обох сторін, що застосовує ЄСПЛ при вирішенні питань судових витрат (справа «Гуриненко проти України» № 37246/04 від 18.02.2010 року) та закріплені в ст.28 Правил адвокатської етики, визнав доведеними витрати у розмірі 25 000 гривень за підготовку та участь під час судового розгляду.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів, оскільки згідно з договором про надання правової допомоги №07/08-19 від 07 серпня 2019 року адвокатом ОСОБА_9 надавалась правова допомога потерпілій ОСОБА_10 в межах кримінального провадження №0002016 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Предметом даної угоди є те, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобовязаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки, обумовлені Сторонами у Договорі.

Як убачається з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_9 приймав участь у 17 судових засіданнях, здійснив дії з підготовки та подання цивільного позову, письмових клопотань, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Доказами надання адвокатом послуг з правової допомоги є наявні у справі акти про прийняття-передачу наданих послуг від 21.10.2019 року та від 06.03.2023 року на суму 12 500 гривень кожен та відповідними прибутковими касовими ордерами.

Враховуючи характер та обсяг виконаної представником потерпілої роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з фактичних обставин даного кримінального провадження, його характеру та складності, колегія суддів дійшла висновку про наявність у суду першої інстанції підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі 25 000 гривень.

Отже, за результатами апеляційного перегляду можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга сторони захисту залишенню без задоволення.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3