УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білогорськ, Амурської області, рф, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, офіцер з особливих доручень в Управлінні державної охорони, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 14, ч.1 ст. 258 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000980 від 29.09.2023

ВСТАНОВИЛА

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 14, ч.1 ст. 258 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000980 від 29.09.2023.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000980 від 29.09.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 113, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

За обставин викладених у клопотанні 04.05.2024 о 21 год. 40 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України. 05.05.2024 громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України.

Як зазначає слідчий у своєму клопотанні, підозра ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обґрунтовується зібраними доказами, а саме:

-повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення ДКР СБ України від 29.09.2023, відповіддю на доручення ДКР СБ України від 02.10.2023, відповідно до яких отримано інформацію про те, що ОСОБА_4 підтримує зв`язок зі співробітником 9 управління департаменту оперативної інформації 5 служби фсб рф ОСОБА_9 , який веде розвідувально-підривну діяльність проти України;

-протоколом огляду від 03.10.2023, відповідно до якого встановлено, що до громадянина рф ОСОБА_9 застосовано персональні акції відповідно до рішення РНБО України від 20.08.2021;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 04.01.2024, 08.01.2024, 14.02.2024, 01.05.2024, 05.05.2024, відповідно до яких встановлено, що на виконання вказівок співробітника фсб рф ОСОБА_11 04.05.2024, після ракетного удару рф, ОСОБА_10 мав за допомогою заздалегідь отриманих від довіреної особи ОСОБА_11 дрону, комплектуючих до нього та боєприпасу, нанести удар по скупченню людей, які будуть знаходитися у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому зі слів ОСОБА_11 передбачалось нанесення повторного удару ракетою для того по вказаному місцю з метою приховання нанесення удару дроном;

-протоколом огляду від 05.05.2024, відповідно до якого встановлено листування у месенджері «Telegram» ОСОБА_10 зі співробітником фсб рф на ім`я ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду від 01.05.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.05.2024, відповідно до яких встановлено, що за період вересня 2023-січня 2024 року ОСОБА_12 на виконання завдань співробітника фсб рф на ім`я ОСОБА_13 на території міста Одеси передавав довіреній особі ОСОБА_13 дрони, обладнання до нього та боєприпаси;

-протоколом за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії від 17.01.2024, відповідно до якого встановлено, що у січні 2024 року ОСОБА_4 на виконання завдань співробітника фсб рф на ім`я ОСОБА_9 на території міста Одеси отримав дрони, обладнання до нього та боєприпаси;

-протоколом за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії від 26.01.2024, відповідно до якого встановлено, що у січні 2024 року ОСОБА_4 на виконання завдань співробітника фсб рф на ім`я ОСОБА_9 передав поблизу с. Віта-Поштова Київської області дрони, обладнання до нього та боєприпаси;

-відповідями на доручення ДКР СБУ від 15.02.2024, 22.02.2024 та 19.03.2024, відповідно до яких отримано інформацію про те, що громадянин України ОСОБА_8 за завданням ОСОБА_4 здійснює збір та передачу інформації в оборонній сфері на користь спецслужб рф;

-протоколами про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 14.02.2024, 09.04.2024, 25.04.2024, відповіддю на доручення ДКР СБУ від 15.04.2024, відповідно до якої отримано інформацію про те, що протягом січня-квітня 2024 року ОСОБА_8 в ході особистих зустрічей в усній формі надавав ОСОБА_4 інформацію щодо обсягу та строків постачання в Україну міжнародної військової допомоги від країн-партнерів; рішень, пов`язаних з кадровими змінами на посадах вищого керівництва Генерального штабу ЗС України та керівного складу інших органів, що входять до складу Сил оборони України; процесу підготовки та прийняття рішень з приводу мобілізації та мобілізаційної підготовки в Україні; запасів озброєння, яке перебуває у розпорядженні Сил оборони України; контрнаступальних та оборонних дій Сил оборони України в районі ведення бойових дій на території Донецької області;

-відповіддю на запит Командування Сил логістики ЗС України від 03.05.2024, відповідно до якої передача вказаної вище інформації представникам спецслужб, збройних формувань рф та окупаційній адміністрації рф, в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України, у їх сукупності, може призвести до підриву стану бойової готовності ЗС України, якості виконання ними поставлених бойових завдань, негативно вплинути на проведення бойових дій із відсічі збройної агресії рф проти України в цілому, у зв`язку з чим наносить шкоду обороноздатності та державній безпеці України. Збір та передача представникам рф, її органам та підрозділам, які виконують розвідувальні функції, є проявом надання допомоги у проведенні підривної діяльності. При цьому, шкода в такій діяльності наноситься не лише суверенітету, а й тим національним інтересам України, до сфери яких належить інформація, що їм передається;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий у клопотанні наводить аргументи щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме підозрюваний може:

?переховуватися від органів досудового слідства і суду;

?знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

?незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні;

?перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

?вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити злочинну діяльність.

Таким чином, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених, зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, обґрунтованість повідомленої йому підозри підтверджується матеріалами кримінального провадження, просив клопотання задовольнити та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, з огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_3 не оспорюючи обґрунтованість підозри, заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання та з покладенням відповідних обов`язків, а також врахувати, що підозрюваний ОСОБА_4 визнає вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та активно сприяє слідству.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підтримав позицію захисника.

Розглянувши клопотання, заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали кримінального провадження, слідча суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчою суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000980 від 29.09.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 113, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Слідча суддя досліджує такі обставини:

1.Чи може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 (ч. 1 ст. 183 КПК України) та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст.177 КПК України).

2.Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий.

3.Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4.Обставини згідно ст.178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5.Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до конкретно визначених категорій осіб (ч. 5 ст. 183 КПК України).

Слідча суддя оцінює матеріали клопотання та доводи сторін на предмет можливості застосування такого запобіжного заходу відповідно до вимог статті 183 КПК України. Для цього, зокрема, необхідно встановити факт вручення підозри та, відповідно, встановлення чи спростування факту набуття ним процесуального статусу підозрюваного.

Особа набуває статусу підозрюваного у випадку 1) повідомлення їй про підозру або 2) якщо особа була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або 3) якщо щодо неї складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Сторона обвинувачення зазначає, що 05.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України.

Сторона захисту не спростовує обставини викладені в повідомлені про підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

З урахуванням наданого слідчій судді тексту повідомлення про підозру, слідча суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було складено та здійснено з дотриманням вимог, визначених статтями 277, 278 КПК України.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 було належно повідомлено про підозру, а тому він має статус підозрюваного у цьому провадженні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України. Оскільки санкції статтей за якими ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, відповідно, до нього може бути застосовано або обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідча суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчу суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Звертаючись до матеріалів клопотання, слідча суддя зазначає, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру на підставі зібраних під час досудового розслідування матеріалів, детальний перелік яких наведено у клопотанні, та які дослідженні безпосередньо в судовому засіданні під час його розгляду.

Слідча суддя зазначає, що інформація з доказів може вказувати на те, що ОСОБА_4 був причетний до дій, пов`язаних із державною зрадою та у пособництві до готування терористичного акту.

Щодо заявлених обвинуваченням ризиків слід вказати наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідча суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити злочинну діяльність.

Слідча суддя вважає обґрунтованими доводи обвинувачення, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів, що виключає застосування інститутів звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України) та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ч. 1 ст. 69 КК України).

За злочини, які інкримінуються особі, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

На переконання слідчої судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику, що узгоджується із практикою ЄСПЛ.

При визначенні ймовірності переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідча суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідча суддя виходить з того, що: показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні; по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Зі змісту клопотання встановлено, що ОСОБА_4 може чинити тиск на свідків.

Слідча суддя враховує, що ОСОБА_4 хоча раніше і не судимий, в той же час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Також, з урахуванням цього, суд може оцінювати надані доводи щодо можливого знищення чи переховування речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим, такий ризик також доведено, оскільки досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває, а про підозру особі повідомлено лише 05.05.2024 року.

З огляду на спосіб, обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, наявним, на думку суду, є також ризик щодо можливого продовження злочинної діяльності.

Разом з тим, прокурором не доведено наявність такого ризику, як перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, на думку слідчого судді, такій ризики є сумнівним та розцінюється, як домисел на даній стадії кримінального провадження, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями з боку сторони обвинувачення.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідча суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

Щодо альтернативних запобіжних заходів слід вказати, що більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчої судді, із урахуванням встановлених вище обставин жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам, та забезпечити мету застосування запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, при цьому слідчим суддею враховано і відомості щодо особи підозрюваного, його сімейний стан, міцність соціальних зв`язків та інші обставини.

Слідча суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні після повідомлення особі про підозру перебуває на початковій стадії, не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Окрім того, слідча суддя повинна встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідча суддя повинна всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки слідчою суддею встановлено ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків, знищення спотворення речей чи документів, можливість продовження злочинної діяльності, наявність цих ризиків підтверджена достатніми доказами, слідча суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Слідча суддя критично оцінює доводи захисника щодо обрання запобіжного не пов`язаного з триманням під вартою. Наявність вказаних вище ризиків стосовно підозрюваного, дій до яких він може вдатись, вагомість наявних доказів обґрунтованості повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу, що є більш жорстким.

Слідча суддя зазначає, що ОСОБА_4 хоч і має соціальні зв`язки, водночас інший запобіжний захід не дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам встановленим судом. Тому, слідча суддя, оцінюючи обставини у сукупності, приходить до висновку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи наявні ризики, слідча суддя приходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси підозрюваної на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Також слідчою суддею враховано і високий ступінь небезпеки злочину, а тому такі обставини з урахуванням правової кваліфікації кримінальних правопрушень, щодо яких підозрюється ОСОБА_4 дають підстави не визначати розмір застави, що узгоджується із приписами ч. 4 ст. 183 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 331, 323,140, 372 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою визначити в межах строку досудового розслідування, терміном до 02 липня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_14