233 № 233/2825/24
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

17 травня 2024 року м. Костянтинівка

Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000185 від 15 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комінтерново Одеської області, українця, громадянина України, розлученого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, із середньо спеціальною освітою, солдата, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , гранатометника 2 штурмового відділення 3 штурмового взводу 9 штурмової роти 3 штурмового батальйону, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2024 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Краматорського районного управління поліції ГУНП України в Донецькій області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна, може переховується від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 спробує:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з огляду на суворість покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна, та наслідки і ризик втечі для підозрюваного можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Тому, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не може запобігти цьому ризику;

- незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні. Це підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на потерпілого ОСОБА_8 та та свідка ОСОБА_9 , оскільки підозрюваному відомо ії місце проживання, що фактично становить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків та потерпілого, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на потерпілого та свідка. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, своєю поведінкою здійснював загрозу свідку та потерпілому, у зв`язку з тим, що міг вчинити вбивство чи нанести тяжкі тілесні ушкодження, завдавши шкоду іншим особам. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам.

Копії клопотання та матеріалів, що його обґрунтовують, вручені підозрюваному ОСОБА_5 16 травня 2024 року, про що свідчить розписка останнього.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився з клопотанням прокурора. Підтвердив, що вчинив інкриміновані дії у стані алкогольного сп`яніння, висловив жаль з приводу скоєного.

Захисник в судовому засіданні підтримав думку підозрюваного, не заперечував з приводу клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України 15 травня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 15 травня 2024 року.

15 травня 2024 року о 15 годині 20 хвилин підозрюваного ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 207, 208 КПК України.

16 травня 2024 року підозрюваному ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та перебуваючи на посаді гранатометника 2 штурмового відділення 3 штурмового взводу 9 штурмової роти 3 штурмового батальйону, 15 травня 2024 року близько 01 годині 00 хвилин, знаходячись у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , де під час розпиття алкогольний напоїв разом із солдатом ОСОБА_10 , військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , старшим стрільцем-оператором 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 9 штурмової роти 3 штурмового батальйону, у солдата ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 41 Конституції України, ст. 316 Цивільного кодексу України, ст. 9, 11, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, виник кримінальний протиправний умисел спрямований на незаконне заволодіння автомобілем запропонував останньому незаконно заволодіти транспортним засобом (автомобілем), на що останній добровільно погодився та вступив у злочинну змову з солдатом ОСОБА_5 .

Негайно реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел солдат ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб із солдатом ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21140 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , попрямували за вказаною адресою.

Після чого солдат ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб із солдатом ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій кримінальний протиправний умисел спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, прийшовши за адресою: АДРЕСА_2 , разом проникли на територію вказаного домоволодіння шляхом перелізання через в`їздні ворота до території домоволодіння, де на території домоволодіння їх зустрів власник будинку ОСОБА_8 . Солдат ОСОБА_5 та солдат ОСОБА_10 . побачивши ОСОБА_8 направились в бік останнього з метою продовження реалізації свого кримінального протиправного умислу спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, про що відкрито повідомили останньому, на що ОСОБА_8 відповів категоричною відмовою.

З метою доведення свого злочинного кримінального протиправного умислу до кінця солдат ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб із солдатом ОСОБА_10 кулаком правої руки наніс удар в щелепу ОСОБА_8 , а солдат ОСОБА_10 схвативши ОСОБА_8 за куртку в області спини потяг його до будинку з метою відшукання ключів від автомобіля. Зайшовши до приміщення коридору будинку за вищевказаною адресою, солдат ОСОБА_10 знаходячись позаду ОСОБА_8 правою рукою обхватив шию останнього та почав стискати органи дихання, з метою отримання ключів від автомобіля. Тим самим солдат ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб із солдатом ОСОБА_10 застосували насильство, що не є небезпечним для життя потерпілого. Подавивши вказаними діями волю ОСОБА_8 та отримавши ключі від автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21140 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , останній передав їх солдату ОСОБА_5 .

Далі солдат ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій кримінальний протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ» моделі 21140 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 сів на водійське сидіння автомобіля, завів двигун, солдат ОСОБА_5 сів на переднє пасажирське сидіння та останні поїхали з місця події, тим самим здійснивши незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» моделі 21140 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , тобто солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя потерпілого, вчиненого з проникненням у інше сховище.

За приписами ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором або за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину та триває два місяці.

Згідно ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В судовому засіданні встановлено, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, достатньою мірою підтверджується копіями доказів, що містяться у матеріалах справи:

-Протоколом огляду місця події від 15 травня 2024 року, відповідно до якого в період часу з 06 год. 05 хв. по 07 год. 10 хв. 15 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 проведено огляд місця події під час якого зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 15 травня 2024 року відповідно до якого останній пояснив за який обставин двоє хлопців вночі 15 травня 2024 року проникли через огорожу на його подвір`я та з застосуванням насилля забрали ключі від автомобіля та незаконно заволоділи ним;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15 травня 2024 р. відповідно до якого остання пояснила за яких обставин двоє військових хлопців з застосуванням насильства до її чоловіка незаконно заволоділи автомобілем «ВАЗ» моделі 21140 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 який придбав її чоловік 2008 року та зареєстрував на сина;

-Письмовими поясненнями ОСОБА_5 відповідно до яких останній розповів як перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння з побратимом ОСОБА_10 в ніч на 15 травня 2024 року вирішили поїхати в м. Костянтинівка до дівчат. Звернулись до знайомого ОСОБА_8 з проханням відвезти їх, але той відмовився, тоді він самовільно забрав в будинку ключи від автомобіля сів за кермо в той час коли Шкарампота тримав господаря та заволодів автомобілем. Після чого поїхали в м. Костянтинівка, там заблукали та повернувшись в с. Іванопілля, покинули автомобіль, перед цим відірвавши від нього номерний знак та повернулись до місця дислокації;

--письмовими поясненнями ОСОБА_10 відповідно до яких останній пояснив, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння з побратимом ОСОБА_5 в ніч на 15 травня 2024 року вирішили поїхати в м. Костянтинівка до дівчат. ОСОБА_11 сказав, що у його знайомого є автомобіль. Звернулись до знайомого ОСОБА_8 з проханням відвезти їх, але той відмовився, тоді ОСОБА_11 почав вимагати у нього ключі та тех паспорт, а згодом самовільно забрав в будинку ключи від автомобіля сів за кермо в той час коли він зачиняв ворота. Після чого поїхали в м. Костянтинівка, там заблукали та повернувшись в с. Іванопілля, покинули автомобіль, перед цим ОСОБА_11 відірвав від автомобіля номерний знак та повернулись до місця дислокації;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_8 від 15 травня 2024 року відповідно до якого ОСОБА_8 впізнав особу на фото під номером 1 як особу яка знаходилась у нього на подвір`ї в ніч 15 травня 2024 року та заволоділа його автомобілем. Згідно з довідкою до протоколу на фото 1 зображений ОСОБА_10 ;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_8 від 15 травня 2024 року відповідно до якого ОСОБА_8 впізнав особу на фото під номером 3 як особу яка знаходилась у нього на подвір`ї в ніч 15 травня 2024 року та заволоділа його автомобілем. Згідно з довідкою до протоколу на фото 1 зображений ОСОБА_5 ;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 15 травня 2024 року відповідно до якого остання впізнала особу на фото під номером 2 як особу яка знаходилась у нього на подвір`ї в ніч 15 травня 2024 року та заволоділа їх автомобілем. Згідно з довідкою до протоколу на фото 1 зображений ОСОБА_5 ;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 15 травня 2024 року відповідно до якого остання впізнала особу на фото під номером 1 як особу яка знаходилась у нього на подвір`ї в ніч 15 травня 2024 року та заволоділа їх автомобілем. Згідно з довідкою до протоколу на фото 1 зображений ОСОБА_10 ;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 15 травня 2024 року проведеного за участю свідка ОСОБА_9 відповідно до якого остання на місці вчинення злочину розповіла та показала про відомі їй обставини скоєного 15 травня 2024 року злочину;

-- протоколом проведення слідчого експерименту від 15 травня 2024 року проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 на місці скоєння злочину за адресою: АДРЕСА_2 під час якого останній повідомив про обставини вчинення стосовно нього кримінального правопорушення яке мало місце вночі 15 травня 2024 року;

-протоколом огляду місця події від 15 травня 2024 року відповідно до якого проведено огляд автомобіля ВАЗ» моделі 21140 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та вилучено речові докази;

-- постановою слідчого про визнання предметів речовим доказами відповідно до якої вилучені під час проведення огляду місця події речі визнані речовими доказами у кримінальному проваджені;

-висновком судово-медичної експертизи № 56 від 16.05.2024 р. відповідно до якої під час судово-медичного огляду ОСОБА_9 було виявлено садно на передній поверхні лівого колінного суглобу, яке утворилось внаслідок однократної дії тупих предметів або від удару о такі можливо в строки та за обставин зазначених в постанові та відноситься до легких тілесних ушкоджень;

-висновком судово-медичної експертизи № 57 від 16.05.2024 р. відповідно до якої під час судово-медичного огляду ОСОБА_8 було виявлено садно на зовнішній поверхні правого колінного суглобу в проекції правого ліктьового суглобу, ділянок внутришкірного крововиливу в лівій скроневій області, які утворилось внаслідок однократної дії тупих предметів або від удару о такі можливо в строки та за обставин зазначених в постанові та відноситься до легких тілесних ушкоджень. Ділянок внутришкірного крововиливу на лівій бічній поверхні шиї не виключно міг утворитись внаслідок стискання шиї тупим предметом, можливо в строки та за обставин вказаних в постанові та відносяться до легких тілесних ушкоджень;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 15 травня 2024 року відповідно до якого останній розповів про обставини за який незаконно, разом з ОСОБА_5 заволоділи автомобілем потерпілого;

-протоколом проведення слідчого експерименту відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_5 в присутності понятих та захисника на місці вчинення злочину детально розказав та показав за яких обставин він спільно з ОСОБА_5 заволоділи автомобілем потерпілого

Наведеного вище достатньо для висновку, що підозра на даній стадії кримінального провадження відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на суворість покарання, яке може понести ОСОБА_5 , в разі доведення його вини, за тяжке кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та яке може бути визнане ним більш небезпечним ніж втеча.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілого свідка, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Доведений і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити інший злочин (самовільне залишення військової частини або місця служби).

Разом з цим доведений і ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 408 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає неможливим застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні та встановлених в судовому засіданні та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки підозрюваний є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом та ризику вчинення іншого правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено. Більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання чи домашній арешт на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.

При цьому в достатній мірі оцінено в сукупності також такі обставини: обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини за злочин, у вчиненні якого він підозрюється; особу підозрюваного неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується негативно. Наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого і застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину поєднаному з застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 193-198, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 15 травня 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 на строк 60 (шістдесят) днів до 13 липня 2024 року включно.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: