Дата документу 29.04.2024
Справа № 334/7588/23
Провадження № 1-кп/334/334/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001661 від 15.08.2023 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запорізьке, Томаківського району, Дніропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштований, одружений, має утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений:

-19.06.2014 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 6 років. Звільнився 20.01.2020 року з ДУ Біленківська ВК №99 по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого фактичного проживання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де також мешкає його дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , упродовж 2022- 2023 років, маючи умисел на систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_4 , в порушенням вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняв відносно останньої психологічне та фізичне насильство, яке виражалось у штовханнях, словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженнях, що призвело до психологічних страждань та викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

20 листопада 2022 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого фактичного проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне та фізичне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 , яке виразилось у словесних висловлюваннях нецензурною лайкою та нанесенню удару рукою по обличчю, що спричинили емоційну невпевненість, фізичний біль та страх у ОСОБА_4 , за вчинення якого ОСОБА_5 , відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2023, у справі № 334/5747/22, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 03 лютого 2023 року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого фактичного проживання, а саме у приміщенні квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне та фізичне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 , яке виразилось у словесних висловлюваннях нецензурною лайкою, образах, погрозах фізичною розправою, що спричинили емоційну невпевненість, фізичний біль та страх у потерпілої ОСОБА_4 , за вчинення якого ОСОБА_5 , відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2023, у справі № 334/1060/23, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 05 квітня 2023 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого фактичного проживання, а саме у приміщенні квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне та фізичне насильство щодо своєї дружини - ОСОБА_4 , яке виразилось у словесних висловлюваннях нецензурною лайкою, штовханнях, погрозах фізичною розправою, що спричинили емоційну невпевненість, фізичний біль та страх у потерпілої ОСОБА_4 , за вчинення якого ОСОБА_5 , відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2023, у справі № 334/3070/23, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст, 173-2 КУпАП.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та емоційної залежності.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Повідомив, що наразі він свою поведінку змінив, примирився з дружиною.

Потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що протягом 2022-2023 років ОСОБА_5 періодично вчиняв щодо неї домашнє насильство яке виражалося в нецензурній лайці, штовханнях, погрозах насильством. Вказані дії ОСОБА_5 вчиняє тільки у стані алкогольного сп`яніння. До сина ставить добре, дуже його любить, навіть коли перебуває у ставні алкогольного сп`яніння, сина не ображає. Наразі стосунки між подружжям добрі, вона примирилася з обвинуваченим, оскільки він змінив свою поведінку, більше не вживає алкоголь, шукає роботу, утримує родину тимчасовими підробітками. Просить суд призначити мінімальне покарання не пов`язане з позбавленням волі та не застосовувати обмежувальні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого.

Умисні дії обвинуваченого за фактами домашнього насильства, які мали місце 20.11.2022 року, 03.02.2023 року, 05.04.2023 року, суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого кримінального правопорушення та відповідно до розділу Особливої частини КК України є кримінальними правопорушеннями проти життя та здоров`я особи.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він має середню освіту, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше засуджений.

При призначенні виду покарання обвинуваченому, суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Враховуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, а також позицію потерпілої, яка вказує, що обвинувачений змінив своє ставлення до неї, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України із застосуванням випробування, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 75, ст. 76 КК України з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих даних, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо позиції прокурора, яка вважає за можливе застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи передбачені п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин.

Обмежувальні заходи при призначенні покарання можуть бути застосовані судом як за ініціативою (клопотанням) прокурора, так і за власною ініціативою суду.

Враховуючи думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати та не застосовувати до нього обмежувальні заходи передбачені ч. 1 ст. 91-1 КК України, оскільки вони наразі проживають разом з обвинувачем та фактично примирилися, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальних заходів передбачених ч. 1 ст. 91-1 КК України пов`язаних з обмеженням спілкування з потерпілою, оскільки це суперечить позиції потерпілої, проте вважає можливим застосувати до нього обмежувальний захід у виді проходження програми для кривдників.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 380 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілої ОСОБА_4 від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, відповідно до якого направити ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників строком на 1 місяць.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1