Провадження №: 1-кп/752/1137/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001063 від 21 серпня 2023 року та № 001277 від 06 жовтня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у с. Горенка Бучанського району Київської області, має середню освіту, розлученого, має малолітню дитину, без офіційного місяці роботи, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року за заявою ОСОБА_5 видано обмежувальний припис ОСОБА_3 з встановленням заборони останньому вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_5 або контактувати з нею особисто та через третіх осіб; заборонено ОСОБА_3 наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання, перебування, навчання та роботи ОСОБА_5 .

27 липня 2023 року ОСОБА_3 особисто під підпис отримав копію вищевказаного обмежувального припису та попереджений про відповідальність за його невиконання.

Незважаючи на це, діючи умисно, всупереч заборонам обмежувального припису суду, ОСОБА_3 20 серпня 2023 року близько 20:00 прибув до місця проживання ОСОБА_5 - будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , наблизившись до нього приблизно на 50 м, тим самим порушив встановлену судом заборону на наближення та контактування з ОСОБА_5 .

20 та 21 серпня 2023 року ОСОБА_3 , діючи умисно, вів листування з ОСОБА_5 шляхом надсилання останній смс-повідомлення образливого змісту зі свого особистого номеру НОМЕР_1 , паралельно здійснюючи неодноразові телефонні дзвінки на мобільний телефон ОСОБА_5 , тим самим порушив встановлену судом заборону на листування та телефонні розмови.

06 жовтня 2023 року ОСОБА_3 , діючи умисно, здійснив листування з ОСОБА_5 шляхом надсилання останній смс-повідомлення зі свого особистого номеру телефону НОМЕР_1 , паралельно здійснюючи неодноразові телефонні дзвінки з вищевказаного номеру на мобільний телефон ОСОБА_5 , тим самим порушив встановлену судом заборону на листування та телефонні розмови.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ст. 390-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні вказала на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Обвинувачений вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, розкаявся у вчиненому, зобов`язався не вчиняти подібного у майбтньому. Просив призначити йому покарання з іспитовим строком.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що за обставин, зазначених в обвинувальних актах, він порушував виданий судом обмежувальний припис, а саме умисно наближався до місця проживання ОСОБА_5 , телефонував та надсилав останній смс-повідомлення. Робив це з метою врегулювати питання щодо побачень зі своїм малолітнім сином.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України, а саме в умисному невиконанні обмежувального припису.

5.Мотиви зміни обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

7.Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчинених діянь, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, кількість випадків невиконання винним обмежувального припису, дані про особу обвинуваченого, котрий в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, при цьому повністю визнав вину, розкаялася у вчиненому, зобов`язався не повторювати подібного у майбутньому.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ст. 390-1 КК України, у виді обмеження волі.

При цьому, з огляду на повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, зобов`язання не вчиняти правопорушень у майбутньому, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, зі встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

9. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України, та призначити покарання за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1