Єдиний унікальний номер 205/2924/24
1-кс/205/578/24
Єдиний унікальний номер № 205/2924/24
Провадження № 1-кс/205/578/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000035 від 13.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Маріуполя, Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , особу якої документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Лівобережним відділом у місті Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби, раніше не судимої,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 року старший слідчий СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_5 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000035 від 13.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без визначення розміру застави.

У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжено. Починаючи з 05.03.2022 року і до цього часу, Російською Федерацією тимчасово окуповано усю територію Маріупольського району Донецької області, що встановлено відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». У зв?язку із чим, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативно-правових актів, на тимчасово окупованій території м. Маріуполь Донецької області, яка є невід`ємною складовою частиною території України, так званим «Указом главы ДНР «Об Администрации города Мариуполя» № 108 от 31.03.2022» незаконно створено окупаційну адміністрацію м. Маріуполь - так звану «Администрацию города Мариуполя», яка функціонує за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, представники підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території м. Маріуполь Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу Російської Федерації.

З метою поширення пропаганди та дезінформації серед місцевого населення на підтримку держави-агресора, створення образу законності окупації частини території Донецької області та утвердження вказаної окупації, а також задля підтримки діяльності окупаційних органів влади на захоплених територіях, окупаційною адміністрацією російської федерації створено ряд так званих «засобів масової інформації», за допомогою яких здійснюється спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України, провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України тощо.

Так, в місті Маріуполі Донецької області, із вказаною метою представниками окупаційної адміністрації за підтримки держави-агресора - російської федерації, в порушення вимог, визначених Законом України «Про медіа» від 13.12.2022 року, Законом України «Про основні засади розвитку інформаційного суспільства в Україні на 2007-2015 роки» від 09.01.2007 року, з початку вересня 2022 року (точної дати в ході досудового розслідування встановлено не було) розпочалась робота направлена на запуск та функціонування телевізійного каналу «Мариуполь 24», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який спочатку був доступний у всесвітній мережі Інтернет, в т.ч. на відеохостингу «Rutube», а вже починаючи з 03.11.2022 року почав також працювати через відповідні канали мовлення окупаційної адміністрації Російської Федерації на тимчасово окупованій території Маріупольського району, Донецької області.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянкою України, підтримуючи окупацію території України та ідею приєднання України до складу Російської Федерації, достовірно володіючи інформацією щодо введення з 24.02.2022 року воєнного стану на всій території України та триваючого збройного конфлікту між російською федерацією та Україною, маючи злочинний умисел на здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямований на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, обрала способом сприяння російській федерації у веденні агресивної війни проти України - створення і поширення пропагандистського інформаційного продукту з метою інформування широкого невизначеного кола осіб, спрямованого на підтримку держави-агресора - російської федерації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, не пізніше 09.01.2023 року, перебуваючи і постійно проживаючи в АДРЕСА_2 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_7 почала працювати на телевізійному пропагандистському телеканалі «Мариуполь 24», який транслюється через відповідні канали мовлення окупаційної адміністрації російської федерації на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області та мережу Інтернет на «Rutubе»-каналі, на посаді кореспондента та телеведучої, тим самим розпочавши злочинні дії, направлені на здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором - російською федерацією, її окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих та ідеологічних мотивів, здійснюючи інформаційну діяльності у співпраці з державою-агресором - російською федерацією, її окупаційною адміністрацією, шляхом створення пропагандистського аудіовізуального продукту на так званому телеканалі «Мариуполь 24» у якості телеведучої передачі «Темы Дня», в яких поширюється пропаганда на підтримку держави-агресора російської федерації, створення образу законності окупації частини території Донецької області, шляхом розповсюдження серед необмеженого кола осіб засобами масової інформації та у мережі Інтернет на «Rutubе»-каналі, на яких транслюються новини та інформація про діяльність окупаційної адміністрації російської федерації на території України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на інформаційну діяльність, спрямованої на підтримку та на співпрацю з державою агресором та її окупаційної адміністрації, виступаючі в ролі телеведучої на телевізійному пропагандистському телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який транслюється через відповідні канали мовлення окупаційної адміністрації російської федерації на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області та мережу Інтернет на «Rutubе»-каналі, у випуску, який було датовано 11.01.2023 року, під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та у випуску, який датовано 09.01.2023 року, під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в якості телеведучої поширює пропаганду на підтримку держави-агресора російської федерації та її окупаційної адміністрації, створення образу законності окупації частини території Донецької області, шляхом розповсюдження серед необмеженого кола осіб засобами масової інформації та у мережі Інтернет на «Rutubе»-каналі, на яких транслюються новини та інформація про діяльність окупаційної адміністрації російської федерації на території України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на інформаційну діяльність у співпраці з державою агресором, виступаючі в ролі телеведучої на телевізійному пропагандистському телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який транслюється через відповідні канали мовлення окупаційної адміністрації російської федерації на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області та мережу Інтернет на «Rutubе»-каналі, у випуску, який було датовано 09.01.2023 під назвою: «Как работают наши артиллеристы на 09.01.2023» та випуску під назвою ІНФОРМАЦІЯ_6 », який датовано 10.01.2023 року також поширює пропаганду на підтримку держави-агресора російської федерації та її окупаційної адміністрації, створення образу законності окупації частини території Донецької області, шляхом розповсюдження серед необмеженого кола осіб засобами масової інформації та у мережі Інтернет на «Rutubе»-каналі, на яких транслюються новини та інформація про діяльність окупаційної адміністрації російської федерації на території України.

Під час створення аудіовізуального продукту ОСОБА_7 , достовірно знаючи про публічно комунікативний характер своєї діяльності та можливість поширення інформації через всесвітню мережу Інтернет на постійній основі, повторює російські наративи, а саме поширює інформацію щодо подій, викладає цю інформацію таким чином, що й представники російського суспільства і офіційні особи російської федерації. Такий притаманний їм виклад певних подій відображає їх думку та погляди, а цитуючи їх, ОСОБА_7 , поділяє ці думки та погляди, що вказує на вираження підтримки представників держави-агресора та її окупаційної діяльності.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованій на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території Маріупольського району Донецької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 73 від 10.04.2024 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 08.04.2024 року опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_7 та повістки про виклик підозрюваної на 15.04.2024 року з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 17.04.2024 року з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 19.04.2024 року з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., за зазначеною в повістці адресою, для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваної, тощо.

Жодного разу у призначений час та місце громадянка України ОСОБА_7 не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Крім цього, 10.04.2024 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 , з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, вручено захиснику останньої адвокату ОСОБА_4 .

Таким чином, 10.04.2024 року з моменту публікації повідомлення про підозру, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи той факт, що місце знаходження підозрюваної на підконтрольній українській владі території не встановлено, за викликом прокурора остання не прибула та про причини неможливості прибуття не повідомила, постановою слідчого від 19.04.2024 року на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_7 оголошено в регіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання і просив його задовольнити, обґрунтовуючи свою позицію наявними у вказаному кримінальному провадженні ризиками, вказаними у клопотанні, заслухавши пояснення захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та просив відмовити у задоволенні клопотання, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити за наступних підстав.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно із положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 §1 Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 843 від 12.06.2023 року «Про визначення місця розташування підрозділів досудового розслідування», визначено місцем розташування слідчого відділу Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області адресу тимчасової дислокації цього підрозділу, зокрема: вул. Метробудівська, буд. 14, м. Дніпро, Дніпропетровська область. Отже, з врахуванням розташування слідчого відділу Маріупольського районного управління Головного управління Національної поліції, дане клопотання за загальним правилом територіальної підсудності підсудне Ленінському районному суду м. Дніпропетровська.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження за № 0000035 від 13.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, в якому складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, а вказане повідомлення про підозру та повістки про виклик було опубліковано оголошенням в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» і на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 , з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, вручено захиснику останньої адвокату ОСОБА_4 .

З матеріалів заявленого клопотання вбачається, що підозрювана ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території та постановою старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 19.04.2024 року оголошена в регіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

Винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, або для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Тобто, оголошення розшуку підозрюваної, на підставі ст. 281 КПК України, не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Отже, у слідчого судді наявні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відсутність підозрюваної ОСОБА_7 на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, та яке, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України встановлені наступні ризики відносно підозрюваної ОСОБА_7 .

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, в якому вона підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів);

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до прокурора та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрювана на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину (вчинено умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та держави України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме підозрювану до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить тимчасова окупація території України, а саме Маріупольського району Донецької області, що дає можливість ОСОБА_7 продовжувати займати вищевказану посаду, діяти в інтересах окупаційної адміністрації всупереч суверенітету України та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останній у разі її засудження за вказаний злочин.

Отже, вирішуючи питання про обрання відносно ОСОБА_7 міри запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачене покарання від десяти до дванадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, усі вищезазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати недоцільним застосування до підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки це не зможе забезпечити недопущення ризиків для даного кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави в рамках даного кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також доведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000035 від 13.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполя, Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження № 0000035 від 13.01.2023 року, без внесення застави.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1