Справа № 191/1859/24
Провадження № 1-кп/191/175/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000034 від 19.02.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

із участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , реалізовуючи кримінально-протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме технічного паспорту №5404 від 29.08.1989 року, виданого ОРЕО ГАІ УВД Запорізького облвиконкому, виписаного на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , невстановлену кількість разів керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_1 з автомобільним причепом сірого кольору кустарного виробництва, без реєстраційного номера на рамі та д/н 5604 ЗР.

18 лютого 2024 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_2 з автомобільним причепом сірого кольору кустарного виробництва, без реєстраційного номера на рамі та д/ НОМЕР_3 та маючи при собі завідомо підроблений документ - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме технічного паспорту №5404 від 29.08.1989 року, проїжджаючи по АДРЕСА_3 був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Синельниківського РУП ЕУНП в Дніпропетровській області.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого ним документа, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, на вимогу працівників поліції надати документ, на право керувати транспортним засобом, пред`явив для перевірки, в тому числі технічний паспорт №5404 від 29.08.1989 року, виданий ОРЕО ЕАІ УВД Запорізького облвиконкому, виписаного на ім`я ОСОБА_6 , на автомобільний причеп сірого кольору кустарного виробництва, без реєстраційного номера на рамі та д/ НОМЕР_3 , чим фактично використав вказаний вище підроблений документ.

Дії ОСОБА_3 виразились у використанні завідомо підробленого документа та кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України визнав повністю, вказавши, що скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Крім того зазначив, що 18.02.2024 року в АДРЕСА_3 , він рухався на автомобілі з причепом та був зупинений працівниками поліції, яким надав документи на причеп, які раніше підробив, ще у 2021 році. Працівники поліції викликали слідчо-оперативну групу та вилучили підроблене свідоцтво, страховий поліс та причеп. У скоєному - щиро розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 , в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого в скоєнні ним кримінального проступку в судовому засіданні доказана повністю.

Оцінивши сукупність наведених доказів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у використанні завідомо підробленого документа, доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч.4 ст. 358 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставини.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 обставини, що пом`якшують покарання, виходячи з основних засад призначення покарань, визначених ст. 65 КК України, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу, оскільки обвинувачений хоча не є працевлаштованим, але має тимчасові заробітки.

Призначення такого виду та розміру покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, а також принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідок про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні№0000034, витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню склали 3786 гривень 40 копійки.

Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 174 КПК України, арешт, накладений відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2024 року, на автомобільний причеп сірого кольору кустарного виробництва без реєстраційного номера на рамі та д/ НОМЕР_3 , користувачем якого є ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2024 року, на автомобільний причеп сірого кольору кустарного виробництва без реєстраційного номера на рамі та д/ НОМЕР_3 , користувачем якого є ОСОБА_3 - скасувати (т.2 а.с.37)

Речові докази: технічний паспорт та страховий поліс, зберігати при матеріалах справи (т.2 а.с. 30);

автомобільний причеп сірого кольору кустарного виробництва без реєстраційного номера на рамі та д/ НОМЕР_3 , який поміщено до майданчику Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення судово-технічної експертизи № СЕ-19/104-24/12600-ДД від 27.03.2024 року в сумі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп., код бюджетної класифікації: 24060300.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1