Єдиний унікальний номер 389/1501/24 провадження №1-кс/389/400/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на легковий автомобіль ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , мешк. АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_2 , який вилучений відповідно до протоколу огляду місця події від 03.05.2024 та 03.05.2024 року визнаний речовим доказом, який є предметом вчиненого кримінального правопорушення з метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна, заборони користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном.

Клопотання обгрунтовано наступним. 03.05.2024 о 12.42 годин до чергової частини відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області надійшло повідомлення, про те, що по АДРЕСА_3 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю легкового автомобіля ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

За вказаним фактом 03.05.2024 СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області розпочато кримінальне провадження, відомості про яке весено до ЄРДРза №0000425, за ч.1 ст.286-1 КК України.

У подальшому, в період часу з 14.50 до 15.45 години 03.05.2024 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди - АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено легковий автомобіль ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_1 на якому наявні механічні пошкодження. Постановою слідчого від 03.05.2024 вказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом та поміщено на територію СПД АДРЕСА_4 . З метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна є необхідність у забороні користування та розпорядження даним майном, зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб є предметом вчинення кримінального правопорушення, визнаний речовим доказом, має суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, на ньому можуть зберігатися сліди вчиненого кримінального правопорушення, він у подальшому може бути використаний як доказ під час судового розгляду, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 до суду не з`явився, надав письмову заяву з проханням розглянути клопотання за його відсутності. Власник майна ОСОБА_4 та користувач ОСОБА_5 до суду не з`явились.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Відповідно до з ч.1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Частиною 2 статті 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Окрім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати,що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, що передбачено ч.2 ст.168 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. При вирішенні питання про арешт майна враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого у провадженні слідчих СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, у тому числі ОСОБА_3 , по факту дорожньо-транспортної пригоди 03.05.2024 по АДРЕСА_3 за участю легкового автомобіля ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000425 від 03.05.2024, за ч.1 ст.286-1 КК України; рапорти по повідомленню про ДТП від 03.05.2024 по лінії «102» та медичної сестри травмпункту дитячої обласної лікарні; протокол огляд місця події від 03.05.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; постанову слідчого від 03.05.2024 про приєднання до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання, переконавшись у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні, вважаючи, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, може бути використане як доказ, необхідне для проведення слідчих дій, зокрема проведення судових експертиз у вказаному кримінальному провадженні. Незастосування арешту на це майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 170-175, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

У межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000425 від 03.05.2024, за ч.1 ст.286-1 КК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження тимчасово вилученого майна, накласти арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, а саме:

транспортний засіб - легковий автомобіль ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , виявлений та вилучений і відповідно до протоколу огляду від 03.05.2024 та визнаний речовим доказам постановою від 03.05.2024.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Згідно з положеннями ч.1 ст.174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1