Справа №293/165/24
Провадження №1-кп/293/110/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000787 від 25.12.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполь Донецької області, громадянки України, неодруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

24.12.2023 близько 22 год. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 перебували в приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де між останніми, на ґрунті раптових виниклих неприязних відносин, виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 у цей же день, час та місці, взяла в руки балончик «Чемі спрей», який призначений для обробки хірургічних і травматичних ран у тварин, та спрямовуючи кнопковий розпилювач в обличчя ОСОБА_5 , бризнула один раз в праву частину обличчя останнього, таким чином спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку правого ока, що призвів до зниження гостроти зору на праве око з 1,0% до 0,1%, що становить 25 % втрати загальної працездатності, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винною себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, дала показання, що 24.12.2023 у вечірній час, перебуваючи у власному будинку, що в АДРЕСА_1 , між нею та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого вона дістала балончик «Чемі спрей», та розпилила його в обличчя останнього.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, добровільності та істинності її позиції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг доказів, які потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та учасниками судового провадження не заперечується про таке, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

IІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але спричинило значну стійку втрату працездатності не менш як на одну третину.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена.

З огляду на вік обвинуваченої, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченої або перебування її у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом цього злочину.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружена, згідно ст. 89 КК України не судима; враховано відношення обвинуваченої до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно класифікації за ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, думку потерпілого щодо міри покарання.

Крім того, суд також враховує поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, яка усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні обвинувачена надала змістовні, повні та правдиві показання про обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, які повністю викривають її у вчиненому злочині, дала критичну оцінку своїм діям, виказала готовність нести кримінальну відповідальність.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі ближче до нижньої межі.

Крім того, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 19.07.2018 у справі №755/6254/17, про правові підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням. Так, суд може застосувати норми статті 75 КК України, у разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання у виді обмеження волі, призначивши покарання у виді обмеження волі зі звільненням від нього на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку обвинувачена не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не пред`явлений.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 03.01.2024 на майно необхідно скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст.100 КПК України.

Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 03.01.2024 на балончик 200 мл, виріз наволочки із залишками речовини фіолетового кольору, кофту, яка належить ОСОБА_4 , та футболку, яка належить ОСОБА_5 .

Речові докази у кримінальному провадженні, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, після набрання вироком законної сили:

- балончик 200 мл, виріз наволочки із залишками речовини фіолетового кольору - знищити;

- кофту, яка належить ОСОБА_4 - повенути ОСОБА_4 як власнику;

- футболку, яка належить ОСОБА_5 - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1