КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 29 лютого 2024 року, апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону станом на 01.01.2010), ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України,

за участі: прокурора захисників в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 07 квітня 2024 року включно, одночасно визначено заставу у розмірі 450 000 000 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

У доповненнях до апеляційної скарги, які надійшли 29 лютого 2024 року захисника зазначає, що про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , свідчить наявність цивільно-правовивих відносин між банком та позичальником, а також часткове повернення кредитних коштів з боку позичальника. Зокрема, на арк. 60 висновку експерта № 13493/23-71/13494/23-72 від 16.06.2023 року експерти підтверджують, що сім передплат повернуто Торговому дому зарубіжними компаніями із подальшим погашенням заборгованості перед банком. Також, висновок експерта підтверджує залишок заборгованості, а відтак вказане є невиконанням умов кредитного договору, а не розкраданням коштів.

Крім того, між інкримінованими ОСОБА_6 діями та наслідками у вигляді настання шкоди у зв`язку із неповерненням кредитних коштів ТОВ «Торговий дім «Р енд Р Комодітіз» відсутній причинно-наслідковий зв`язок.

Звертає увагу на протоколи допиту свідків, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтверджують непричетність підозрюваного до вчинення йому інкримінованого правопорушення.

Також зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, що слідчим суддею не взято до уваги.

Крім того, визначений розмір застави є непомірним, оскільки майновий стан ОСОБА_6 не дозволяє йому внести заставу у визначеній сумі, з огляду на те, що підозрюваний хоча офіційно працевлаштований заступником директора ТОВ «ФК «Профіт Капітал», однак з березня 2023 року він перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на період воєнного стану.

На думку апелянта, слідчим суддею не враховано характеризуючі дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, одружений, офіційно працевлаштований, на його утриманні мама пенсіонерка, раніше не судимий.

Зауважує, що адміністрацією ДУ «Київський слідчий ізолятор» не забезпечено безпечні умови тримання під час ракетних обстрілів.

Захисник зазначає, що слідчим суддею всупереч нормам, передбачених ч. 2 ст. 376 КПК України не оголошено повного тексту оскаржуваного рішення.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19 вересня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002320, за підозрою, у тому числі ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону станом на 01.01.2010), ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

13 листопада 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону станом на 01.01.2010), ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 листопада 20023 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 січня 2024 року із визначенням застави, що становить 450 912 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 13 лютого 2024 року включно із визначенням застави у розмірі 450 911 592 гривень.

09 січня 2024 року постановою Заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 13 лютого 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року строк досудового розслідування у вказаному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 13 травня 2024 року.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено раніше застосований запобіжний захід, строком до 07 квітня 2024 року включно із визначенням застави у розмірі 450 000 000, 00 гривень

Колегія суддів погоджується із прийнятим рішенням слідчого судді, вважає його законним, вмотивованим, та обґрунтованим з наступних підстав.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону станом на 01.01.2010), ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, те що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Відтак, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований та продовжений підозрюваному ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів, з врахуванням даних про його особу при наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя прийшов до обгрунтованного висновку, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий суддя врахувавши характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не змінилися, є реальними та достатніми для продовження підозрюваному аналогічного запобіжного заходу.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

Продовживши строк утримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя встановлюючи розмір застави, врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону станом на 01.01.2010), ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України та обставини вчинення злочинів й виключного випадку, передбаченого ч. 2 ст. 185 КПК Українита прийшов до висновку про необхідність визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в саме 450 000 000, 00 грн. Колегія суддів вважає, що такий висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини (справа «Мангурас проти Іспанії»).

Слідчий суддя правильно визначив розмір застави підозрюваному, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, врахувавши при цьому існуючі ризики, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, визначений розмір застави належним чином гарантуватиме та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Крім того, згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, наявність ризиків, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, одружений, офіційно працевлаштований, на його утриманні мама пенсіонерка, раніше не судимий, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості продовження до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не враховано під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею всупереч нормам, передбачених ч. 2 ст. 376 КПК України не оголошено повного тексту оскаржуваного рішення, не заслуговують на увагу. Зокрема, до матеріалів провадження долучено журнал судового засідання від 12 лютого 2024 року (а.с. 240, т. 4), з якого вбачається, що слідчим суддею проголошено повний текст оскаржуваного рішення у відсутність учасників провадження, які були повідомлені, однак не з`явилися.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Всі інші обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16

Унікальний номер справи 757/6267/24-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Провадження № 11сс/824/2133/2024 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України