Справа № 704/1121/22 Провадження №1-кс/694/125/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

20.02.2024 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку), захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку), розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка, заяву ОСОБА_3 про відвід судді Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Тальнівського районного суду Черкаської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 ККУ.

15.02.2024 року в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_5 .

Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу заяви про відвід судді від 15.02.2024 року призначення не відбулося, так як не вистачає потрібної кількості суддів.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16.02.2024 року матеріали заяви ОСОБА_3 про відвід судді Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_5 були надіслані до Звенигородського районного суду Черкаської області для розгляду відповідно до положень ст.34 КПК України.

Заява мотивована тим, що суддя ОСОБА_5 порушив права захисту, а саме вчинив допит потерпілих по одному і тому ж епізоду без видалення одного із зали суду та дав можливість іншому слухати покази першого потерпілого.. Крім того, 31.08.2023 року в судовому засіданні суддя порушив права обвинуваченого, а саме допустив участь захисника в режимі телефонної розмови. Також, суддя порушив права перехресного допиту, постійно відмовляє в задоволеннях клопотань сторони захисту. Суддя ОСОБА_5 допускає психологічний тиск на обвинуваченого, тому у останньогонаяявні сумніви щодо упередженості та некомпетентності судді.

Просить задовольнити його заяву про відвід судді Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_5 , який є головуючим у кримінальному провадженні № 704/1121/22.

Заява призначена до розгляду на 20 лютого 2024 року.

Суддя ОСОБА_5 , у судове засідання для дачі пояснень не з`явився, неприбуття судді не перешкоджає розгляду заяви про його відвід.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення засідання без його участі, проти задоволення заяви заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник в судовому засіданні заяву про відвід підтримали, просили задоволити. Обвинувачений пояснив, що не згідний з процесуальними діями головуючого у справі, останнім не дотримуються норми КПК та чиняться перешкоди у здійсненні захисту підозрюваного.

КПК не встановлює перешкод для розгляду заяви про відвід у випадку не прибуття належним чином повідомлених учасників, водночас суддя не встановив обставин, які б вимагали відкладення часу розгляду заяви про відвід судді. За таких обставин, суддя вважає, що неявка осіб, які не прибули в судове засідання, не перешкоджає вирішенню відводу.

Дослідивши заяву про відвід та перевіривши викладені в заяві доводи, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У відповідності до ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачена у ст.76 КК України.

Як вбачається з заяви про відвід ОСОБА_3 , її зміст фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішенням, ухваленим суддею ОСОБА_5 ..

Відповідно до ч.1ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Коли вирішується, чи є в цьому випадку законні підстави побоюватися, що конкретному органу не вистачає неупередженості, то позиція тих, хто про це стверджує, важлива, але не є визначальною. Визначальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно виправданими (рішення ЄСПЛ Kyprianou проти Кіпру [GC], № 73797/01, п. 118, ЄСПЛ 2005 ...; Феррантеллі та Сантангело проти Італії, рішення від 07 серпня 1996 року, Доповіді 1996-III, с. 951-52, п. 58 та Wettstein v. Switzerland, № 33958/96, п. 44, CEDH 2000-XII).

Отже, особиста безсторонність судді презюмується, доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо його неупередженості.

З огляду на це, на думку суду сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес може перетворитись у тривалу недовіру до суду та, відповідно, зміну його складу.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями та рішенням суду, що відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу головуючому судді.

Наведені у клопотанні про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст.75 КПК України, виключають участь судді ОСОБА_5 в кримінальному провадженні і не свідчать про те, що ним проявлено несправедливість чи упередженість. Доводи заявника фактично зводяться до формального висновку про порушення його прав. Таким чином, не підтверджені припущення заявника щодо наявності сумнівів в об`єктивності судді ОСОБА_5 , з наведених у заяві мотивів, такі побоювання заявника не є об`єктивно обґрунтованими.

Той факт, що заявник внаслідок суб`єктивних міркувань сумнівається в неупередженості судді, не свідчить про його реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду судової справи.

Суддя в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених суддею процесуальних рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід.

Незгода заявника з прийнятим судовими процесуальними рішеннями не на його користь не може бути підставою для відводу від розгляду судової справи та жодним чином не породжує об`єктивних сумнівів у неупередженості судді і не може слугувати доказом будь-якого неприязного його відношення до учасників судового засідання.

Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тому доводи розглядуваної заяви не можуть слугувати підставою для відводу судді, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у його неупередженості та об`єктивності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи, які наведені обвинуваченим ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 не доведені, не ґрунтуються на вимогах КПК України та не можуть бути підставою для відводу судді, а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75,76,80,81,107,369-372 КПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 20.02.2024 року о 16.00 год.

Суддя ОСОБА_1