ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1158/24 Справа № 202/8073/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2024 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 та в рамках кримінального провадження №0001049 від 15.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.ч.1,4 ст.358 Кримінального кодексу України (далі-КК) накладено арешт на майно, яким користується підозрювана ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , автомобіль марки CHERY TIGGO 2, д.н.з.: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 та два ключі до нього.

В апеляційній скарзі представник власника майна - адвокат ОСОБА_9 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування зазначає, що слідчим суддею в порушення вимог ч.2 ст.172 КПК України (далі-КПК) не було повідомлено власника майна ОСОБА_8 про слухання справи, у зв`язку з чим було порушено її право на захист.

Крім того вказує, 09 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року було проведено обшук автомобілю марки CHERY TIGGO 2, д.н.з.: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , однак будь-яких речей, документів, тощо, які мали б відношення до обставин кримінального правопорушення виявлено та вилучено не було.

Водночас звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Тобто, навіть якщо припустити, що відносно ОСОБА_11 , якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.4 ст.190,ч.3 ст.28, ч.ч.1,4 ст.358 КК, буде ухвалено обвинувальний вирок, з покаранням у вигляді конфіскації майна, вищезазначений транспортний засіб в жодному разі не може бути вилучений у власність держави, оскільки на праві власності належить іншій особі ОСОБА_8 , яка взагалі не має будь-якого статусу в зазначеному кримінальному провадженні.

Окрім того, на автомобіль марки CHERY TIGGO 2, д.н.з.: НОМЕР_2 , не було спрямовано кримінальне протиправне посягання, транспортний засіб не є предметом злочину в даному кримінальному провадженні, а відповідно не може бути визнаний речовим доказом в порядку ст.98 КПК. Більше того, матеріалами справи не підтверджується зв`язок між рухомим майном та обставинами кримінального правопорушення, та в них не міститься жодного доказу на підтвердження факту того, що даний автомобіль перебував у користуванні ОСОБА_11 .

Також в поданій апеляційній скарзі представник зазначає, що слідчий суддя в порушення приписів ст.173 КПК при накладенні арешту не зазначив, яку саме заборону застосовано до вказаного майна.

У той-же час зауважує, що згідно відповіді на адвокатський запит Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку підприємство Твін-ДМ, через яке прокурором було направлено до суду матеріали клопотання, не є оператором поштового зв`язку та не може надавати поштові послуги у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідно й строк подання клопотання до суду, передбачений ч.5 ст.171 КПК, повинен відраховуватися не з дати отримання його компанією Твін-ДМ, а з дати фактичного отримання клопотання судом, тобто з 14 травня 2024 року. Отже, прокурором пропущений встановлений КПК строк для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а відтак згідно ч.5 ст.171 КПК майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Поміж іншого вказує, що наразі судом безпідставно накладено арешт на майно ОСОБА_8 , яка є пенсіонеркою, має хронічні захворювання у вигляді деформуючого артрозу, а вказаний транспортний засіб використовувався нею виключно для власних потреб, зокрема, для поїздок на лікування до медичних закладів. Натомість у зв`язку із накладенням арешту на автомобіль вона позбавлена можливості вільно пересуватися та відвідувати медичні заклади.

З огляду на викладене представник власника майна просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В судове засідання апеляційного суду належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, власниця майна ОСОБА_8 не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, але її неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника власника майна на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обґрунтовуючи своє рішення про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , автомобіль марки CHERY TIGGO 2, д.н.з.: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 та два ключі до нього, слідчий суддя посилався на положення п.3 ч.2 ст.170 КПК та в ухвалі зазначив, що вказане у клопотанні майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для виконання завдань кримінального процесуального законодавства, з метою запобігання можливості його пошкодження, знищення, перетворення, а також з метою подальшої конфіскації вказаного майна у разі доведеності вини особи, є необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.167 та ч.2 ст.168 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001049 від 15.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.ч.1,4 ст.358 КК (а.с.10-22).

09.05.2024 о 09:05 год ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.ч.1,4 ст.358 КК КК (а.с.33-43).

Відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2024 року було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марка/модель «CHERY TIGGO 2», номер та серія знака « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та належить на праві власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення: банківських документів (угоди, депозитні договори, меморіальні ордери та інші документи), печаток, штампів, чорнових записів, блокнотів, щоденників, особистих записників, банківських карток; інформації, яка міститься на комп`ютерній техніці, мобільних телефонах, ноутбуках, накопичувачах флеш-пам`яті, жорстких дисках, переносних носіях інформації (а.с.44-46).

Згідно протоколу обшуку від 09.05.2024 року (а.с.47-51) вбачається, що під час проведення обшуку автомобіля «CHERY TIGGO 2», д.н. « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_11 , було виявлено та вилучено: блокнот з чорновими записами (поміщено до спец. пакету RIC 2215869); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (поміщено та опечатано до спецпакету RIC 2215867); автомобіль «CHERY TIGGO 2», д.н. « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_3 та два ключі від нього.

Відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 про визнання, приєднання та передачу речових доказів на зберігання від 09 травня 2024 року (а.с.55-56) блокнот з чорновими записами, який поміщено до спец.пакету № RIC 2215869, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету № RIC 2215867; автомобіль «CHERY TIGGO 2», д.н. « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_3 та два ключі від нього визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001049 від 15.09.2021 року.

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна (а.с.1-9) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , автомобіль марки CHERY TIGGO 2, д.н.з.: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 та два ключі до нього, з метою конфіскації майна, як виду покарання (п.3 ч.2 ст.170 КПК), а також запобігання можливості його пошкодження, знищення, перетворення та відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.51 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Проте, як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 власником автомобіля марки CHERY TIGGO 2, коричневого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , є ОСОБА_8 , яка не має процесуального статусу у даному кримінальному провадженні та не є підозрюваною, тобто зазначений транспортний засіб жодним чином не може підлягати конфіскації, як додаткового виду покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що прокурор в розумінні вимог ст.132 КПК не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що автомобіль марки CHERY TIGGO 2, коричневого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 не може підлягати конфіскації, оскільки отриманий добросовісним набувачем та виключає ознаки майна, що підлягає для застосування такого заходу кримінального провадження, як арешт майна.

Водночас заслуговують на увагу апеляційного суду й доводи апелянта про те, що в порушення вимог ч.1 ст.172 КПК клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було розглянуто без участі власника майна та її представника, оскільки прокурором у клопотанні взагалі не зазначалася необхідність розгляду клопотання без повідомлення власника майна. В свою чергу, слідчий суддя самостійно прийнявши рішення про необхідність розгляду клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна без повідомлення власника майна та її представника, жодним чином не мотивував своє рішення про наявність об`єктивних підстав проведення розгляду клопотання без їх повідомлення.

Відповідно до частини третьої статті 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, власниця майна ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_9 були позбавлені процесуальних прав та можливості висловити свою позицію щодо законності, обґрунтованості, належності та доцільності арешту тимчасово вилученого майна, а також заперечити доводи прокурора, та вказати інші обставини, яким слідчий суддя мав би надати оцінку, розглядаючи клопотання прокурора.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та суд припустився істотних порушень кримінального процесуального закону, що відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 та ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника власника майна адвоката ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2024 року про арешт майна скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , автомобіль марки CHERY TIGGO 2, д.н.з.: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 та два ключі до нього, в рамках кримінального провадження №0001049 від 15.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.ч.1,4 ст.358 КК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001049 від 15.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ч.ч.1,4 ст.358 КК, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , автомобілю марки CHERY TIGGO 2, д.н.з.: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 та два ключі до нього.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , автомобіль марки CHERY TIGGO 2, д.н.з.: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 та два ключі до нього - негайно повернути власнику ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13 Пістун