У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

-підозрюваного за ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 04 травня 2024 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Підозрюваний не погоджується з висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри.

Апелянт вважає, що слідчим суддею не обґрунтовано належним чином наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вважає за можливе застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 22.01.2024.

10.01.2024 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 615 КПК України та 11.01.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 березня 2024 року включно.

22 січня 2024 року постановою прокурора виділено з кримінального провадження №0000263 від 25.05.2023 матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_6 в окреме провадження.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 22.01.2024 продовжено до чотирьох місяців, до 11 травня 2024 року включно.

Слідчий СВ Управління СБ України в Миколаївській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернулася до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000023 від 22.01.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Посилаючись у клопотанні на обґрунтованість підозри і на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий вважав, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. До закінчення дії ухвали слідчого судді неможливо завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні, оскільки необхідно провести значний обсяг слідчих дій, спрямованих на отримання та перевірку отриманих доказів у ньому.

Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколом про проведення негласної слідчої розшукової дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 28.12.2023; протоколом обшуку від 10.01.2024 за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_6 ; протоколами огляду мобільних телефонів; листом військової частини від 05.01.2024 та іншими матеріалами в їх сукупності.

Слідчий суддя вважав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам доведеним під час розгляду клопотання.

На переконання слідчого судді, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшилися та продовжують існувати.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтовано належним чином, а його доводи підтверджуються доданими до нього матеріалами. Висновки слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному є правильними.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 127-128 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.

Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшло своє підтвердження під час обрання йому та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується долученими до клопотання та дослідженими матеріалами.

В матеріалах провадження відсутні дані, які б спростовували обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, то слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, які встановлені слідчим суддею під час вирішення питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Існування ризиків, які встановлено при обранні запобіжного заходу, слідчим суддею належним чином вмотивовано, і наведено переконливі мотиви щодо того, що вони не зменшилися та виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Суд погоджується із висновками слідчого судді та наголошує, що існування ризиків підтверджуються тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання на тривалий строк. Кримінальне правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією рф проти України та українського народу, спрямоване проти основ національної безпеки України, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При цьому слідчий суддя достатньо врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років та у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Отже, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на даний час не проведено усі необхідні та можливі слідчі дії з метою отримання доказів.

Вказане свідчить про те, що перебуваючи на волі, підозрюваний матиме можливість здійснювати дії, направлені на збір та накопичення інформації про місця базування військових підрозділів на території м. Миколаєва, з метою подальшої передачі вказаної інформації країні агресору. А отже, продовжує існувати ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи те, що підозрюваний, знаходячись на волі, буде мати вільний доступ до технічних пристроїв, з використанням яких він здійснював протиправну діяльність, а також, враховуючи його проросійські політичні погляди та зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії, в тому числі в частині Миколаївської області, він може передавати конфіденційну інформацію про розташування ЗСУ та проведення обстрілів представникам країни агресора.

Тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За такого, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слід продовжити.

Саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам, доведеним під час розгляду клопотання.

На переконання колегії суддів, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшились та продовжують існувати.

Доводи підозрюваного про те, що до нього можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, - тримання під вартою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, про що просить підозрюваний, не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11