Справа № 750/2762/22
Провадження № 1-кп/750/32/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 від 09.05.2022, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим військового стану», ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України, у зв`язку з повномасштабним наступом військ Російської Федерації на Україну видано Указ «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з чим на всій території країни почав діяти воєнний стан.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 № 2 сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу указаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду головного сержанта-командира 1 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти.

Під час проходження військової служби військовослужбовець ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

У період з 27.03.2022 по 29.03.2022 військовослужбовець ОСОБА_5 перебував на лікуванні у Чернігівському військовому госпіталі (військової частини НОМЕР_2 ) звідки виписаний 29.03.2022 та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

В свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 30.03.2022 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та не з`явився вчасно без поважних причин до місця служби, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

27.04.2022 сержант ОСОБА_5 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, головний сержант-командир 1 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти ОСОБА_5 внаслідок нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, обов`язки військової служби з 30.03.2022 по 26.04.2022 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував за місцем мешкання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України не визнав повністю. Показав, що він пішов захищати м. Чернігів, прибув до військкомату 26 чи 27 лютого 2022р., потім знаходився у розташуванні своєї військової частини, вони тримали позиції, в 5 метрах від нього розірвалася міна, бо їхні позиції обстрілювали із мінометів, його чи оглушило, чи контузило, він з цього моменту погано пам`ятає події, пам`ятає, що його доставили до Чернігівської обласної лікарні, де він лікувався півтора тижня, а потім у військовий шпиталь, скільки він перебував на лікуванні у шпиталі, він не пам`ятає, там він посварився з лікарем, бо не можна було курити, ще багато чого не можна, і пішов звідти додому, йому було погано у нього боліла голова і до цих пір болить постійно. Потім за ним приїхав його командир, насварив його, купив йому пігулок і забрав з собою. Із шпиталю він пішов самовільно. Перебуваючи вдома він хотів повернутися до своєї частини, але у військкоматі йому сказали, що не знають, де його частина, він не знав, куди йти і пішов додому, його телефон був розбитий, а телефон свого командира він не пам`ятав, дозволу бути відсутнім він не отримував, перебуваючи вдома, він заходив до свого товариша, до куми. Йому телефонували із шпиталю та лікарні, де він лікувався, цікавилися, як його стан, він сказав, що дуже болить голова, йому сказали, що треба лікуватися, він сходив в обласну лікарню, побачив жінку-лікаря, що його лікувала, вона сказала, що треба пити пігулки і лікуватися, він не витримав і у лікарняній одежині залишив лікувальний заклад, вжив алкоголю, п`янствував, не хотів більше служити, бо його дістала війна, тому він і не пішов на службу. Також показав, що одного разу намагався потрапити до своєї частини, вийшов з дому та пішов з ринку «Нива» до ЧРПЗ, був у цивільному одязі, а військовий одяг ніс у сумці із собою, його не пропускали на блок-постах, перший був біля ЧРПЗ, далі через Десну, потім він вийшов в районі Яцево. Він знав, де ці пости та намагався їх обійти, з ним була ксерокопія його паспорта, він пам`ятає, як на блокпосту стояли три військових - сержант, старший лейтенант та капітан, йому сказали, що його хлопців вбили і він пішов додому. Коли саме відбувалися ці події він не пам`ятає. Його не пустили на блок-посту, що біля 300м від входу у підвал, біля перехрестя із ЧРПЗ, поряд ще світлофор, вулиці він не пам`ятає. Він також телефонував своєму знайомому ОСОБА_6 , той дав йому номер телефону, на який він телефонував і йому відповів полковник і попросив зателефонувати увечері, а увечері він двічі намагався зателефонувати і цей абонент був поза зоною досяжності. Вважає, що він ні в чому не винуватий і ні в чому не розкаюється. Дат цих подій він не пам`ятає. Перед своїми командирами та товаришами по службі він виправдався.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 є колишнім його підлеглим, з яким у нього були нормальні службові стосунки. З 24.02.2022р. він примірно чотири місяці був командиром роти в/ч НОМЕР_1 і ОСОБА_5 був у його підпорядкуванні, останній почав служити з 27.02.2022р. Їх підрозділ був сформований 27-28.02.2022р., із 143 бійців із яких він знав лише двох, частина була в підпорядкуванні в/ч НОМЕР_3 , солдати несли службу в районі Бобровиці, лижної бази, церкви, що на кладовищі «Яцево». Основним місцем розташування була територія заводу ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишній ЧРПЗ). На скільки він пам`ятає, 11.03.2022р. він отримав поранення, а через два дні отримав поранення ОСОБА_5 , сказав, що йому зле, сказав, що пішов лікуватися і пішов з позицій, ОСОБА_5 ніхто не відпускав. Сам він був у шпиталі, його заступник ОСОБА_8 мав можливість лише їздити на впізнавання загиблих. Ситуація була така, що поранених у шпиталі вони фізично не могли контролювати, їх контролювати намагався начальник медичної служби ОСОБА_9 . Коли він особисто повернувся з лікування, точно не пам`ятає, від ОСОБА_10 дізнався, що ОСОБА_5 був на лікуванні, а потім зник з лікувального закладу, де знаходився ОСОБА_5 після цього, точно не знає, хтось казав, що той був вдома. ОСОБА_5 не телефонував, за «Чернігівською політехнікою» зв`язка не було взагалі, намагалися ходити без телефону заради безпеки, ще на початку перед строєм він продиктував свій телефон бійцям. Про ОСОБА_5 як про бійця поганого сказати не може.

В кінці березня 2022р. їх підрозділ вийшов з підпорядкування механізованого батальйону. Вони зайшли на завод ЧеЗаРа, думали, що будуть вести бій, повернутися до них ОСОБА_5 міг би. Але для здоров`я було бентежно ходити по тих вулицях. ОСОБА_5 не знав, що їх вже немає на Бобровиці, на лижній базі та на Яцево, через певний час, у квітні вже вони виїхали на кордон із Білорусією, дислокувалися у с. Хмільниця, с. Сибереж.

В частині були і інші випадки нез`явлення на військову службу. Із ОСОБА_5 він зустрівся, коли знаходився на лікуванні в обласній лікарні, ОСОБА_5 там також лікувався, але потім лікарню залишив, з того моменту йому не відомо, де був ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_5 в його безпосередньому підпорядкуванні не було, ОСОБА_11 повідомив, що той лікарню залишив, тоді він склав рапорт про відсутність ОСОБА_5 . На скільки пам`ятає, військовослужбовці, що стояли із ОСОБА_5 на горі в с. Новоселівка, повідомили, що ОСОБА_5 пішов звідти. 27.04.2022р. ОСОБА_5 повернувся та поступив його підпорядкування.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він мобілізувався добровольцем, наразі військовослужбовець, ОСОБА_5 знає по службі, з лютого 2022р. по квітень 2022р. вони разом проходили службу у в/ч НОМЕР_1 НОМЕР_4 ОСБ, яка була сформована ще в лютому 2022 року, він безпосередньо водій 2 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти, ОСОБА_5 був командиром відділення чи заступником командира відділення, вони служили в одному взводі, але відділення різні, спочатку були в с. Новоселівці, потім їх перевели на ЧеЗаРу, в кінці березня 2022 р. поїхали до с. Сибережа Чернігівської області. 06.03.2022р. він із ОСОБА_5 перебували на позиціях в с. Новоселівка. З 07-08.03.2022р. було переведено до церкви біля Яцева, після чого він із ОСОБА_5 не пересікався. Після того, як ворожі війська покинули Чернігівську область, примірно у кінці квітня початку травня 2022р ОСОБА_5 привезли до них в с. Сибереж, він чув, що під час бойових дій ОСОБА_5 залишив позиції біля церкви, що у Яцево. ОСОБА_5 на його думку, мав поведінку неадекватну, коли привезли зброю і пояснювали, як нею користуватися, той зацікавленості не виявив, а коли потім сказали зброю не чіпати, той взяв гранатомет і крутив його в руках, часто питав, як піти додому. Вважає, якщо б ОСОБА_5 бажав повернутися до військової частини, він би це міг зробити, міг підійти до будь-якого пункту військкомату, або тероборони, він знав, де вони знаходилися. Як травмувався ОСОБА_5 він не знає, бо був на іншій позиції, він сам отримав дві травми невеликої та середньої тяжкості, відносно поранених проводиться евакуація і вони доставляються до медиків для надання допомоги, щонайменше на позицію заступали по 3-4 чоловіки, щоб залишився один, а всіх накрило, так не було. Коли ОСОБА_5 прибув до їх частини, в кінці квітня 2022 року, казав, що отримав контузію і пішов лікуватися. До цього часу він із ОСОБА_5 не спілкувався.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що обвинувачений є її сином, вони проживають за однією адресою, у період з кінця лютого по квітень 2022 року вона була вдома, після лікування в обласній лікарні син повернувся додому, примірно це було 21-22 березня 2022р., Він був дуже психоемоційно розхвильований, вони переночували і пішли до шпиталю, в якому син пролежав три дні і після цього сказав, що не може там перебувати і просився повернутися додому, вона забрала його із шпиталю. Вони повернулися додому і там вона продовжувала лікувати сина травами, син кричав у сні, йому снилися солдати, у нього був головний біль. Вони проживають на 9 поверсі, вона майже не спускалася, а син ходив і приносив воду, ходив за хлібом, але погано себе почував і казав, що не може йти на війну. Вона питала у сина, де його частина, з ким він служив, а той казав, що не пам`ятає, не хоче та не може йти воювати. Син сказав їй, щоб вона поступала, як бажає. Треба було щось робити, бо син пішов добровольцем. Вона пішла до військової прокуратури, запитати про сина, де їй сказали, що відомостей щодо такого немає, тоді вона пішла до військкомату. Потрапила на 4 поверх, з ким спілкувалася наразі сказати не може, але там їй сказали, що її син вже перебуває у розшуку, запитали у неї, де син, і приїхали по нього одразу та забрали його на військову службу. Документів у сина не було, телефону також, одного разу він десь був цілу ніч, а потім сказав, що не пам`ятає, де. У кінці березня на початку квітня 2022 року телефони не працювали, їм з військкомату не телефонували, ніхто з військових до них не приїжджав, коли вона забирала сина із шпиталя, вона не пам`ятає, щоб хтось давав якесь розпорядження чи повідомляв сина, куди йому треба повертатися на службу.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також наступними доказами.

Відповідно до повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 15.04.2022р. командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_14 звернувся до керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та повідомив про те, що військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування за фактом не повернення на місце дислокації військової частини після лікування з Чернігівського військового госпіталю військової частини НОМЕР_2 головного сержанта командира 1 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти сержанта ОСОБА_5 , який призваний на військову службу по мобілізації, згідно Указу Президента України № 69/2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 28.02.2022р. Службовим розслідуванням встановлено, що Сержант ОСОБА_5 перебував на лікуванні у Чернігівському військовому госпіталі з 27.03.2022р. по 29.03.2022р. з приводу ГРВІ, після виписки з лікувального закладу військовослужбовець до пункту постійної дислокації військової частини не повернувся, одночасно службовим розслідуванням не встановлено фактів та підстав, які б підтверджували законність нез`явлення до військової частини з 29.03.2022р. по теперішній час. Одночасно заявник просив внести відомості до ЄРДР та про результати розгляду звернення інформувати військову частину.

Відповідно до засвідченої копії витягу з наказу № 2 від 28.02.2022р. командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині, сержант ОСОБА_5 головним сержантом-командиром 1 відділення кулеметного взводу і стрілецької роти вважати таким, що 28.02.2022р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. Призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 28.02.2022р.

Відповідно до засвідченої доповіді №5 про неприбуття із закладу охорони здоров`я військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_5 від 30.03.2022р., командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_15 , 13.03.2022р. під час бойових дій в районі АДРЕСА_4 , отримав поранення головний сержант командир відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти сержант ОСОБА_5 . Після поранення був доставлений до Чернігівської обласної лікарні. а з 24.03.2022р. перебував у Чернігівському військовому госпіталі до 29.03.2022р. Після виписки з лікувального закладу військовослужбовець на місце розташування військової частини не повернувся. Місце знаходження останнього невідоме.

Відповідно до витягу із наказу № 30 від 30.03.2022р. було призначено службове розслідування відносно сержанта ОСОБА_5 з метою встановлення причин та обставин неповернення його на місце несення служби з Чернігівського військового госпіталю.

Відповідно до засвідченої копії Акту службового розслідування від 05.04.2022р., вирішено було, зокрема, направити матеріали розслідування до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до засвідченого витягу з наказу № 39 від 05.04.2022р. Про результати службового розслідування відносно сержанта ОСОБА_5 , було встановлено, зокрема, що не зважаючи на те, що 02.04.2022р. телефоном вдалося додзвонитися до сержанта ОСОБА_5 з вимогою прибути до розташування військової частини, останній відповів, що не прийде через погане самопочуття, на час закінчення розслідування військовослужбовець до місця несення служби не повернувся, на телефонні дзвінки не відповідає. Службовим розслідуванням встановлено прямий умисел на нез`явлення на службу з лікувального закладу сержанта ОСОБА_5 .

Відповідно до Довідки-доповіді командира в/а А НОМЕР_5 про повернення на військову службу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_5 від 28.04.2022р., згідно рапорту командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 від 27.04.2022р., 27.04.2022р. повернувся на місце несення військової служби головний сержант командир 1 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти сержант ОСОБА_5 .

Відповідно до повідомлення від 03.06.2022р. № 767 командира в/ч НОМЕР_2 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 в інфекційному відділенні з 27.03.2022р. по 29.03.2022р. з діагнозом: Гостре респіраторне захворювання. Ринофаринготрахеїт, двобічний гайморит. Супутній діагноз: Мінно-вибухова травма, ЗЧМТ, контузія головного мозку (14.03.2022р.), 29.03.2022р. виписаний з відділення з одужанням з рекомендацією консультації невролога з приводу подальшого лікування в неврологічному відділенні. ОСОБА_5 03.06.2022р. поступив на стаціонарне лікування у військову частину НОМЕР_2 в неврологічне відділення з діагнозом: Стан після МВТ, ЗЧМТ, контузії головного мозку.

Відповідно до засвідченої копії виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 1337/607, ОСОБА_5 передував на лікуванні у в/ч НОМЕР_2 з 27.03.2022р. по 29.03.2022р. діагнозом: Гостре респіраторне захворювання. Ринофаринготрахеїт, двобічний гайморит. Супутній діагноз: Мінно-вибухова травма, ЗЧМТ, контузія головного мозку (14.03.2022р.), 29.03.2022р. виписаний з відділення з одужанням з рекомендацією консультації невролога з приводу подальшого лікування в неврологічному відділенні.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 290 від 16.05.2023 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, клінічних ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, у ОСОБА_5 на теперішній час мають місце ознаки стійкого вираженого розладу особистості за експлозивним типом з вираженою афективною нестійкістю, дисфоріями, стійким інсомнічним та цефалічними синдромами на фоні перенесеної гострої реакції на стрес (F60.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), ОСОБА_5 був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується у даному кримінальному провадженні. У ОСОБА_5 при проведенні теперішнього психіатричного обстеження ознак психічного захворювання та тимчасового хоробливого розладу психічної діяльності у проміжок часу з 30.03.2022р. по 27.04.2022р. не виявлено. ОСОБА_5 за своїм психічним станом на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_5 за його психічним станом на теперішній час психіатричне лікування не показане.

Аналізуючи в сукупності показання обвинуваченого, свідків, надані суду та перевірені в судовому засіданні докази, оцінюючи зібрані по справі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_5 діяння повністю доведене і правильно кваліфіковане за ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, вчинене в умовах воєнного стану. Підстав для визнання недопустимими чи неналежними доказами наведених вище доказів, суд не вбачає. Підстав для здійснення перекваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, судом не встановлено.

Показання обвинуваченого суд розцінює як його захисну позицію, вказані показання щодо відсутності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не підтверджуються іншими доказами у справі та спростовуються ними. Показання свідка ОСОБА_13 не спростовують вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відсутність даних щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, його вік, стан здоров`я, згідно наявних даних, що він згідно довідки від 03.06.2022р. за медичною допомогою в диспансерне наркологічне відділення ЧОПНЛ не звертався, на лікуванні не перебував, згідно довідки від 06.06.2022р.за медичною допомогою до лікаря-психіатра в диспансерне психіатричне відділення ЧОПНЛ не звертався, те, що він інвалід 3 групи з захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, посередньо характеризується за місцем несення служби, те, що він не працює, неодружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не має, суд також враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, в межах санкції відповідної статті закону, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення.

Прокурором усно заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає, через відсутність для цього правових підстав.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 на виконання даного вироку.

У задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1