Справа № 274/9018/23
Провадження №1-кп/0274/485/24
ВИРОК
Іменем України
14.06.2024 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
Головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердичева Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-23.02.2005 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст.185, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
-13.01.2006 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 289, 69, 71 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-17.07.2009 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення;
-02.04.2014 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 6 місяців арешту;
-16.03.2018 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, 70,72 КК України на 5 років позбавлення волі;
-10.01.2020 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 Кримінального кодексу України,-
01.12.2023 близько 10 год 30 хв у ОСОБА_5 , який є раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, перебуваючи поряд із відділенням АТ КБ «Приватбанк», що по АДРЕСА_3 , помітив раніше невідомого йому ОСОБА_7 , який знімав готівку із банківської картки за допомогою банкомата, і в нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, належних ОСОБА_7 .
В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого з ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, вказав, що точної дати не пам`ятає, був ранок, він дійсно в м. Бердичеві по вул Європейській побачив потерпілого ОСОБА_7 , який знаходився біля банкомату та знімав кошти. Підійшов до нього з заді, забрав гроші з кишені куртки та почав тікати. Біля аптеки його зупинили двоє невідомих чоловіків, однак він вирвався та втік. Дуже шкодує про вчинене, щиро кається. Просив, кошти, які у нього вилучили під час затримання, повернути потерпілому.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що точної дати події він не пам`ятає, бачив, як в районі ЗД вокзалу м. Бердичева біг чоловік в червоній куртці, обличчя його він не бачив. Його наздоганяли два чоловіки, кричали «стій». Догнали, почали бити, більше нічого не бачив.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що знайомий з обвинуваченим, бачив, як на вокзалі в м. Бердичеві обвинувачений ОСОБА_10 біг, а за ним біг чоловік, який кричав «лови його». Куди вони побігли він не бачив. Коли відбувалася ця подія, сказати не може, не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_11 суду дав покази про те, що в той день, точної дати не пам`ятає, він виїхав підзаробити водієм таксі. До нього в авто сів чоловік, вказав, куди їхати. Виклик був на «ночнік Дитячий світ». В чому був одягнений чоловік, не пам`ятає. Спочатку вони приїхали до лікарні, а потім до с. Скраглівки. Розмови з пасажиром не вели. Чоловік розрахувався з ним купюрою номіналом 500 грн. Вийшов пасажир в центрі Скраглівки і більше він його не бачив.
Вина обвинуваченого підтверджується також іншими доказами по справі, дослідженими судом в судовому засіданні:
- протоколом огляду місця події від 01.12.2023 та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що огляд проводився за адресою АДРЕСА_3 , та зафіксовано загальний вигляд банкомата, а також загальний вигляд з правої та лівої сторони банкомата;
- протоколом огляду місця події від 01.12.2023 та фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 показав місце за адресою АДРЕСА_4 , де було затримано особу, яка відкрито викрила в останнього грошові кошти, однак вирвалась та побігла за будівлю аптеки;
- протоколом огляду предметів від 05.12.2023 з фото, предметом огляду є копія чеку, який 01.12.2023 ОСОБА_7 додав до протоколу допиту потерпілого;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2023 з довідкою додатком до нього, згідно якого свідок ОСОБА_8 у пред`явленій йому фото таблиці на фотознімку №2 впізнав особу чоловічої статі, якого 01.12.2023 близько 10 год. 30 хв затримували чоловіки поруч з аптекою в районі залізничного вокзалу в м. Бердичеві;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2023 з довідкою додатком до нього, згідно якого свідок ОСОБА_12 у пред`явленій йому фото таблиці на фотознімку №3 впізнав чоловіка, якого 01.12.2023 близько 10 год. 30 хв затримував поруч з аптекою в районі залізничного вокзалу в м. Бердичеві;
- протоколом слідчого експерименту від 14.12.2023 з фото таблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_5 , відповідного до якого обвинувачений показав та розповів про події, які відбулися 01.12.2023 по факту грабежу ОСОБА_7 належних йому грошових коштів;
- заявою ОСОБА_5 , адресованою Слідчому СВ Бердичівського РВП з проханням повернути потерпілому ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 6480 грн, які у нього були вилучені під час особистого обшуку.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю та об`єктивно доведена.
Зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні докази є достовірними, належними та допустимими, оскільки не суперечать матеріалам справи, та узгоджуються як між собою, так і з письмовими, і іншими доказами у кримінальному провадженні, прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчиненні злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування за ч.4 ст.186 КК України, кваліфіковано вірно, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, який визнав свою вину, позицію потерпілого, яка просив призначити покарання на розсуд суду, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного стабільного доходу, неодружений, не має соціально стримуючих факторів, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра фтизіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
Обставинами, які відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а також особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 4 статті 186 КК України, за якою кваліфіковано злочин - у вигляді позбавлення волі. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Щодо клопотання захисника про застосування, до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України, та призначення покарання нижче від найнижчої межі, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.
Виходячи з буквального змісту даної норми, як підставою для призначення більш м`якого покарання в ч.1ст.69 КК України вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.
При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики. А відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом в першу чергу з точки зору можливості досягнення таким (більш м`яким) покаранням тих цілей, які сформульовані в частині 2 статті 50 КК України.
Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.
Виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що підстави для застосування ст.69 КК України, як про це просить захисник, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні. При цьому при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом враховано наявність обставин, які пом`якшують покарання, останній свою вину визнав, у вчиненому розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а позиція потерпілого щодо призначення покарання на розсуд суду, ще не свідчать про можливість застосування наведеної вище норми ст. 69 КК України, оскільки при цьому необхідно, щоб ці обставини суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи дані про особу винного, відсутні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та не дають можливості застосувати до призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ст. 69 КК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін, до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання 01 грудня 2023 року, таким чином зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день за день.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.12.2023, скасувати.
Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили:
- грошові кошти в сумі 6480 грн., а саме: 12 купюр номіналом 500 грн. (ЛВ5738427, МА7457097, СГ8593221, ЛБ4041764, ЛА0655756, ЗД9037255, УИ7391217, СЖ1675138, МА2205463, ЗИ8451458, ФД5702059, БР1352968), 1 купюра номіналом 200 грн. (ХЄ6760449), 2 купюри номіналом 100 грн. (УЕ7635412, УД63346608), 4 купюри номіналом 20 грн. (ЕЄ4339770, ЄА1001659, ЄА3815742, ЕД1474112), які поміщено до спец.пакету №ЕХР0342978, - повернути потерпілому ОСОБА_7 ;
- куртку синього кольору з червоними вставками та написом «Schoffel», яку поміщено до спец.пакету №WAR1791863 - повернути ОСОБА_5 ;
- чек з банкомата «ПриватБанк» від 01.12.2023 залишити в матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1