Номер провадження: 11-кп/813/652/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 ,

законного представника обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 12.10.2023 про повернення прокурору обвинувального акту к/п №0000638 від 10.05.2023 відносно:

ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рівне, громадянки України, із неповною середньою освітою, учениці 9 класу ЗОШ №32 І-ІІІ ступенів, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції обвинувальний акт у к/п №0000638 від 10.05.2023 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України був повернутий прокурору для усунення недоліків.

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що копія обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування були вручені обвинуваченій всупереч встановленому порядку слідчим, а не прокурором.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з огляду на наступне:

- обвинувальні акт щодо ОСОБА_9 за формою та змістом у повному обсязі відповідає вимогам ст. 291 КПК України;

- на виконання приписів ст. 293 КПК України слідчий за дорученням прокурора надав підозрюваній, її захиснику та законному представнику копію обвинувального акту та реєстру досудового розслідування;

- вручення обвинувального акту слідчим за доручення прокурора жодним чином не порушує права обвинуваченої та відповідає приписам ст. 36 КПК України;

- оскільки п. 3 ч. 3 cт. 314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акту як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акту вимогам КПК України;

- судом 1-ої інстанції не враховано, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки;

- відповідно до практики апеляційного суду навіть у випадку вручення копії обвинувального акту підозрюваному та його захиснику слідчим, а не прокурором не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору;

- приписами ч. 4 ст. 291 КПК України визначено, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється, у зв`язку з чим у разі надання прокурором та дослідження судом доручення, суд вийшов би за межі повноважень, передбачених на стадії підготовчого судового засідання, оскільки фактично вдався б до з`ясування обставин, які підлягають дослідженню у судовому провадженню.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 12.10.2023 та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_9 в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

У судовому засіданні апеляційного суду представники прокуратури підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість сторона захисту заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом 1-ої інстанції було дотримано не в повній мірі.

Статтею 2 КПК України регламентовано, що одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст.291 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Апеляційний суд наголошує, що повернення обвинувального акту передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Водночас, із матеріалів провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, а сам обвинувальний акт цілком відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував (а.п. 5).

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 6-13) та розписки сторони захисту про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 14)..

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України .

Обґрунтовуючи рішення щодо необхідності повернення прокурору обвинувального акту, суд 1-ої інстанції послався на те, що копія обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування були вручені обвинуваченій всупереч встановленому порядку слідчим, а не прокурором.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини.

Приписами ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Дійсно, відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Натомість, апеляційний суд зауважує, що вимоги про надання копії обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду справи підозрюваним та особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень. За ч. 1 ст. 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.

Отже, здійсненню повноважень будь-якого прокурора у конкретному кримінальному провадженні має передувати обов`язкове рішення керівника органу прокуратури про покладення на нього відповідних процесуальних повноважень.

Повноваження прокурора у кримінальному провадженні визначені у ст. 36 КПК України, яка є спеціальною по відношенню до інших норм Кодексу стосовно умов здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, та уповноважений, як процесуальний керівник, зокрема: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом (п.4 ч.2 ст. 36 КПК України);затверджувати чи відмовляти в затвердженні обвинувального акту (п. 13ч. 2 ст. 36 КПК України); звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як установлено під час перевірки матеріалів справи, до обвинувального акту у вказаному провадженні додані розписки підозрюваної, її законного представника та захисників про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, які надані прокурору Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 (а.п. 14).

Більш того, у судовому засіданні апеляційного суду сторона захисту не заперечувала факт отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Посилання суду на те, що обвинувальний акт стороні захисту було вручено слідчим, а не прокурором, що стало підставою для повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів вважає не переконливим, оскільки вручення зазначеного документу слідчим за дорученням прокурора жодним чином не порушило права обвинуваченої.

Насамкінець, колегія суддів враховує правову позицію, яка викладена у постанові Першої Судової палати ККС ВС від 17.10.2023 по справі №455/844/16-к, відповідно до якої у разі встановлення іншого порушення прав і свобод людини, крім істотних, суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та національного законодавства.

Отже, у даному випадку застосування п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України щодо можливості повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність його нормам КПК України в даному випадку є неспроможним, а доводи апеляційної скарги прокурора про не дотримання судом вимог кримінального процесуального закону знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно з приписами п. 6) ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням обвинувального акту із додатками до суду 1-ої інстанції на новий розгляд, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 9, 24, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2023 про повернення прокурору обвинувального акту у к/п №0000638 від 10.05.2023 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у к/п №0000638 від 10.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України в суді 1-ої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3