справа № 619/731/24
провадження № 1-кс/619/592/24
УХВАЛА

іменем України

21 травня 2024 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 26 жовтня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України,

встановив:

Прокурор Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 26 жовтня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що в ході досудового розслідування прокурором у кримінальному провадженні надано доручення співробітникам 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36 КПК України, щодо встановлення осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень.

Під час виконання доручення прокурора в порядку ст. 40 КПК України оперативним підрозділом було отримано інформацію щодо групи осіб, які організували схему незаконного зберігання з метою збуту, транспортування з цією метою, а також збут тютюнової продукції без марок акцизного податку на території м. Харкова.

Вказаними особами, з метою приховування даної противоправної діяльності, в порушення норм Закону України № 482/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та норм Постанови КМУ № 1251 від 27.12.2010 року «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах» здійснюється реалізація тютюнової продукції без марок акцизного податку.

Також, під час досудового розслідування було встановлено, що вказана протиправна діяльність здійснюється під керівництвом ОСОБА_4 . Встановлено, що останній здійснює фінансування злочинної діяльності, а також залучив до злочинної схеми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення незаконного майна, предметів, знарядь та інших речових доказів, а також встановлення фактичних відомостей щодо вищевказаних протиправних дій, 08.05.2024 прокурором Дергачівської окружної прокуратури, на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 15.04.2024, проведено обшук нежитлового приміщення гаражного боксу, розташованого за адресою: м. Красноград, біля Бєльовської фортеці та автовокзалу.

В ході проведення обшуку було вилучено три картонні коробки з цигарки в загальній кількості 2135 пачки.

Виявлене та вилучене майно було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000037 від 26.10.2023. Вказане майно перебуває в ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області, на виконання завдань кримінального судочинства, здійснення принципів повноти та об`єктивності досудового розслідування, до Дергачівського районного суду подано клопотання про арешт вилученого майна в ході проведення обшуку нежитлових приміщень.

15.05.2024 до Дергачівської окружної прокуратури надійшла ухвала слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 10.05.2024 про повернення прокурору клопотання про арешт майна, на строк в 72 години, з часу отримання зазначеної ухвали, для усунення недоліків та приведення клопотання у відповідність з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України.

Прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області, на виконання завдань кримінального судочинства, здійснення принципів повноти та об`єктивності досудового розслідування, до Дергачівського районного суду 17 травня 2024 року скеровано до суду через поштовий зв`язок «УКРПОШТА» клопотання про арешт вилученого майна в ході проведення обшуку нежитлових приміщень, розташованих на території Харківського центрального ринку, за адресою АДРЕСА_1 , після усунення недоліків та приведення клопотання у відповідність з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України.

Відповідно до положень ст. ст. 167-169 КПК України вилучене в ході обшуку 07.05.2024 є тимчасово вилученим майном.

В клопотанні прокурор зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення та є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, збереження речових доказів необхідне для проведення слідчих дій, а саме: повторного детального огляду предметів, проведення відповідних експертних досліджень, з метою встановлення осіб, які можуть мати відношення до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 204, ч.1 ст.209 КК України.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз, також за результатами проведення подальших слідчих дій може виникнути потреба в проведенні інших експертиз, проведенні інших слідчих (розшукових) дій.

Оскільки вище вказане майно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення і є речовими доказами по справі, посилаючись на положення ст.ст. 36, 64-2, 167-174 КПК України, прокурор просить накласти арешт на зазначене вище майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведеннясудових експертиз та яке може бути використане, як доказ у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовільнити з підстав, зазначених у ньому, та просив судовий розгляд провести у його відсутність.

Особа, майно якої вилучено ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 «адресу за якою мешкає відмовився повідомляти, сказав, що не пам`ятає, номер свого мобільного телефону також не надав. Під час обшуку зазначив, що цигарки купив в м. Харкові у невідомої особи».

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні майно було вилучено 08.05.2024, а клопотання про накладення арешту на майно було скеровано до суду через кур`єрсько-поштовий сервіс в той же день - 08.05.2024, тобто у строк, визначений п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України - протягом 48 годин після вилучення майна, яке надійшло до Дергачівського районного суду Харківської області 10 травня 2024 року, (вхідний номер 13608/24-Вх).

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 10.05.2024 клопотання прокурора про арешт майна повернуто для усунення недоліків.

Вищевказану ухвалу суду від 10 травня 2024 року прокурором отримано 15 травня 2024 року, що підтверджується реєстром відправлення кореспонденції.

Клопотання про накладення арешту на майно після усунення недоліків було скеровано до суду через поштовий зв`язок «УКРПОШТА» 17 травня 2024 року, тобто у строк, визначений КПК України, на адресу суду надійшло 20 травня 2024 року, вхід. № 14145/24 від 20.05.2024, при цьому строки направлення вказаного клопотання до суду, порушені не були.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, під процесуальним керівництвом Дергачівської окружної прокуратури Харківської області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 26 жовтня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 204, ч.1 ст.209 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідуваннявстановлено, що в ході досудового розслідування прокурором у кримінальному провадженні надано доручення співробітникам 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36 КПК України, щодо встановлення осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень.

Під час виконання доручення прокурора, в порядку ст. 40 КПК України, оперативним підрозділом було отримано інформацію щодо групи осіб, які організували схему незаконного зберігання з метою збуту, транспортування з цією метою, а також збут тютюнової продукції без марок акцизного податку на території м. Харкова.

Вказаними особами, з метою приховування даної противоправної діяльності, в порушення норм Закону України № 482/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та норм Постанови КМУ № 1251 від 27.12.2010 року «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах» здійснюється реалізація тютюнової продукції без марок акцизного податку.

Також, під час досудового розслідування слідством встановлено, що вказана протиправна діяльність здійснюється під керівництвом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено, що останній здійснює фінансування злочинної діяльності, а також залучив до злочинної схеми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно заздалегідь розподілених обов`язків ОСОБА_8 відповідає за збут тютюнової продукції без марок акцизного податку, а ОСОБА_6 за транспортування та зберігання тютюнової продукції без марок акцизного податку.

У своїй злочинній діяльності ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 для зберігання тютюнової продукції, без марок акцизного збору, використовують нежитлове приміщення, яке знаходиться у АДРЕСА_2 , біля Бєльовської фортеці та автостанції, одноповерховий гаражний бокс, вхід в який здійснюється через двері коричневого кольору, розташований за географічними координатами 49.369813, 35.453378, з правого боку від якого знаходиться гаражний бокс з написом «Развал схождения».

Під час виконання доручення, оперативним підрозділом не вдалося встановити власника вище зазначеного нежитлового приміщення, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що кіоск розташовано в порушення вимог чинного законодавства.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15.04.2024 у справі № 619/731/24 надано дозвіл учасникам слідчої групи у кримінальному провадженні на проведення обшуку у нежитловому приміщенні, яке знаходиться у м. Красноград Харківської області, біля Бєльовської фортеці та автостанції, одноповерховий гаражний бокс, вхід в який здійснюється через двері коричневого кольору, розташований за географічними координатами 49.369813, 35.453378, з правого боку від якого знаходиться гаражний бокс з написом «Развал схождения», з метою відшукання та вилучення незаконних підакцизних товарів тютюнових виробів, та інших предметів та речей, які мають значення для кримінального провадження.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення незаконного майна, предметів, знарядь та інших речових доказів, а також встановлення фактичних відомостей щодо вищевказаних протиправних дій, 08.05.2024 прокурором Дергачівської окружної прокуратури, на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 15.04.2024, проведено обшук нежитлового приміщення гаражного боксу, розташованого за адресою: м. Красноград, біля Бєльовської фортеці та автовокзалу, за результатами якого вилучено, упаковано та опечатано з пояснювальними написами учасників обшуку наступні предмети: - 2135 (дві тисячі сто тридцять п`ять) пачок цигарок, без марок акцизного податку, які запаковано в три картонні коробки.

Згідно зі ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей і грошей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За викладеного, майно вилучене під часобшуку вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За приписами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виявлене та вилучене майно постановою прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 від 08.05.2024 року, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000037 від 26.10.2023.

Отже, у слідчого судді існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор обґрунтував підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучені під час обшуку предмети можуть бути використанні як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі, тому слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення засобів кримінального правопорушення.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 98, 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000037 від 26 жовтня 2023 року на тимчасово вилучене майно 08 травня 2024 року в ході обшуку нежитлового приміщення гаражного боксу, розташований за географічними координатами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , за адресою м. Красноград, біля Бєльовської фортеці та автовокзалу, із забороною відчуження, користування та розпорядження, а саме на: - 2135 (дві тисячі сто тридцять п`ять) пачок цигарок, без марок акцизного податку, які запаковано в три картонні коробки, та скріплено бірками з підписами понятих, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 та до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

У разі відсутності вищевказаних осіб під час оголошення судового рішення, його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Виконання ухвали покласти на прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1