Провадження № 1-кс/127/7251/24
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000495 від 22.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, в ході здійснення якого, з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, виникла необхідність в накладенні арешту на майно власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на наведене, з метою забезпечення арешту майна, підозрюваний не повідомлявся про розгляд даного клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000495 від 22.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , за попередньою змовою спільно з невстановленими особами, у невстановлений слідством день, час та місці, але не пізніше 21.06.2023, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вирішили зайнятися організацією незаконного переправлення громадян України через державний кордон України на територію Республіки Румунія, в тому числі, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Далі, 21.06.2023 приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 та спілкуючись із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив останньому про можливість переправлення через державний кордон України на територію Республіки Румунії громадян України, тимчасово обмеженим у праві на виїзд за кордон, на період воєнного стану за грошову винагороду. При цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 умови, суму, місце та спосіб такого переправлення з можливістю подальшого коригування суми грошових коштів і умов переправлення, на що останній погодився.

В подальшому, ОСОБА_5 , виконуючи спільний з невстановленими особами злочинний план, спочатку 04.07.2023 приблизно о 09 год. 15 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , а потім 22.01.2024 приблизно о 13 год. 31 хв., перебуваючи на стоянці напроти «Центрального автовокзалу», що по вулиці Київській в місті Вінниці, зустрічався з ОСОБА_6 , якому повідомляв, що його переправлення на територію Республіки Румунія буде здійснюватися в Чернівецькій області поза офіційними пунктами пропуску, за грошову винагороду в сумі 6000 доларів США, передати які можна йому особисто, або невідомим особам в обумовленому місці незаконного переправлення державного кордону, яке буде відбуватися в межах Чернівецької області.

Крім того, ОСОБА_5 , при невстановлених обставинах, у невстановлений слідством день, час та місці, але не пізніше 26.04.2024, повідомив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про можливість переправлення через державний кордон України на територію Республіки Румунія громадян України, тимчасово обмеженим у праві на виїзд за кордон, на період воєнного стану за грошову винагороду. При цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 умови, суму, місце та спосіб такого переправлення, на що останній погодився.

Після цього, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, з метою особистого збагачення, реалізуючи спільний з невстановленими особами умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 28.04.2024 приблизно 21 год. 00 хв., перебуваючи по проспекту Космонавтів в м. Вінниці, на виконання попередньої угоди, щодо незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 , зустрівся із останнім та при невстановлених обставинах, отримав в якості повної оплати за свої послуги грошові кошти у сумі 6000 Євро, що згідно до офіційного курсу гривні, щодо іноземних валют Національного банку України станом на 28.04.2024 становило 255 123 гривні 00 копійок.

В цей же час, доводячи свій злочинний умисел до логічного завершення, ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , який супроводжував ОСОБА_6 до залізничної станції і відповідав за його безпеку під контролем працівників правоохоронних органів, після чого сіли в автомобіль марки TOYOTA VENZA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому попередньо вже знаходився ОСОБА_8 і всі разом, через попередньо підготовлений ОСОБА_5 маршрут, поїхали до залізничної станції «Рахни» розташованого в селі Рахни Лісові Шпиківської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області. Під час поїздки в автомобілі, ОСОБА_5 провів детальний інструктаж дій ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , починаючи від моменту посадки їх в поїзд і закінчуючи незаконним перетином державного кордону України, який мав відбуватися поза межами офіційних пунктів пропуску на території Чернівецької області за допомогою спільників ОСОБА_5 .

Далі, 28.04.2024 приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 прибули на залізничну станцію «Рахни», розташовану по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, на виконання попередньої угоди щодо незаконного переправлення через державний кордон України, в ході спілкування із ОСОБА_5 передав останньому в якості повної оплати за його послуги грошові кошти у загальній сумі 6000 доларів США (з яких 3600 доларів США відповідно до ст. 273 КПК України являються імітаційними засобами), що згідно до офіційного курсу гривні, щодо іноземних валют Національного банку України станом на 28.04.2024 становило 238 021 гривня 20 копійок, після чого ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів.

На підставі здобутих доказів 29.04.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Умань Черкаської області, громадянину України, зареєстрованому як ФОП, одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Проаналізувавши зміст доданих до клопотання документів слідує висновок, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обґрунтована.

Обгрунтовуючи клопотання слідчим зазначається про те, що метою накладення арешту на майно підозрюваного є конфіскація майна, як виду покарання.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №379241023 від 20.05.2024 слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником нежитлового приміщення, комори АДРЕСА_5 .

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З огляду на зазначене слідує, що у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває нежитлове приміщення, комора АДРЕСА_5 .

Таким чином, з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, врахувавши те, що вищевказане майно належить особі, щодо якої судом може бути призначено покарання у виді конфіскації майна, а відтак з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню частково.

В той же час, відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя вважає, що арешт на нежитлове приміщення, комору АДРЕСА_5 , яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно накласти шляхом заборони використання та розпорядження вказаним майном.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на нежитлове приміщення, комору АДРЕСА_5 , шляхом заборони використання та розпорядження вказаним майном

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: