Справа № 367/8834/23
Провадження по справі № 1-кп/367/508/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001311 від 18 травня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микуличі, Бучанського району, Київської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-1Х, який неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 18.08.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05:30 год.18.08.2023 року строком на 90 діб (тобто до 15.11.2023).

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію, строк дії якої неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України № 452/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», яким продовжено строк проведення загальної мобілізації в Україні з 18.08.2023 на 90 діб.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Лейтенант запасу ОСОБА_5 перебуває на військовому обліку офіцерів запасу у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.09.2000. Згідно із обліковими даними, у 2001 році закінчив кафедру військової підготовки при Академії державної податкової служби України, де отримав військову спеціальність: бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів.

Так, 03.04.2023 військовозобов`язаний ОСОБА_5 пройшов військово-лікарську комісію, яка визнала ОСОБА_5 придатним до військової служби.

Після цього, 19.04.2023 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_5 вручена повістка про явку 25.04.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки до місця проходження військової служби по мобілізації.

Проте, 25.04.2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, а саме без поважної причини, не маючи права на відстрочку від призову у відповідності до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у вказаний йому термін - 09:00 годин 25.04.2023 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки до місця проходження військової служби по мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та пояснив, що дійсно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військової служби, хоча повістку отримав. Пояснив, що вчинив дане кримінальне правопорушення через те, що він має на утриманні матір та бабусю, а в разі його призову про них нікому піклуватися, однак будь - яких документів не має.

Прокурор у судовому засіданні просив суд призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ст. 336 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Оскільки сторони кримінального провадження не оспорюють жодну з обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, і викладені в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, а тому відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

За таких обставини, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд констатує, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повною мірою, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, вік обвинуваченого, його репутацію, обставини вчинення діяння, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на обліку в Бучанській філії Київського обласного центру зайнятості (Ірпінське управління) не перебуває, здійснює догляд за бабусею ОСОБА_6 , а також - обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд не враховує як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , щире каяття, оскільки повне визнання вини ще не свідчить про щире каяття. Каяття включає в себе щирий жаль щодо вчиненого злочину та осуд своєї поведінки. Обвинувачений не шкодує про вчинене, не бажає виправити ситуацію, що склалася. В період воєнного стану, під час військової агресії ворога, усвідомлюючи особливу важливість перебування у складі Збройних Сил України, відкрито відмовився виконати передбачений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, виправдовуючи таку позицію тим, що має на утриманні матір та бабусю похилого віку. Натомість, не доведено позиція обвинуваченого про неможливість утримання своєї бабусі ОСОБА_6 її донькою - ОСОБА_7 .

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом є вчинення злочину в умовах воєнного стану.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у межах санкції, передбаченої ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та той факт, що на території України уведений воєнний стан, а тому дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, у зв`язку з чим суд не призначає покарання із застосуванням ст.75 КК України, оскільки це не сприятиме його меті - виправленню та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

На переконання суду, відсутність судимостей та позитивна характеристика не є обставинами, які пом`якшують покарання, а лише характеризують особу, тому враховуються судом при призначенні мінімального покарання, передбаченого санкцією інкримінованої статті.

Крім того, судом досліджені інші відомості про особу обвинуваченого, зокрема, довідка про неперебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра, довідка - характеристика за місцем проживання, відповідно до якої обвинувачений не працює, на обліку у центрі зайнятості, як безробітний не значиться, не одружений та дітей не має, при цьому, ні сама характеристика особи, ні відсутність судимості у даному випадку жодним чином не зменшують суспільної небезпеки вчиненого ним злочину.

Суд констатує, що звільнення від відбування покарання з випробуванням військовозобов`язаного за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання конституційного обов`язку пов`язаного із захистом Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.

Речові докази, цивільний позов, судові витрати - відсутні.

Керуючись ст. 50,65,336 КК України, ст. 349,370,373,374, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 3 (ТРИ) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 для виконання даного вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Направити копію вироку не пізніше наступного дня учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1