Справа№534/2578/23
Провадження №1-кп/534/186/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000812 від 31.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Желєзногорськ-Ілімський, Іркутської області, РФ, громадянин України, не працює, не одружений, на утриманні нікого немає, немає інвалідності, не є військовозобов`язаним та не є учасником бойових дій, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

у с т а н о в и в :

Суд, у судовому засіданні у цій справі, дослідивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що кожен доказ не має наперед встановленої сили, дійшов наступних висновків.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

30 жовтня 2023 року близько 17 год. 53 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Маркет Опт», по вулиці Молодіжна, 23/11, м. Горішні Плавні, Кременчуцького району, Полтавської області, на столику побачив телефон марки «Xiaomi Redmi 10C( НОМЕР_1 QNY)» Mint Green, котрий належить ОСОБА_5 , після цього в нього виник умисел направлений на заволодіння вказаним майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи таємно, в умовах воєнного стану, (введеного на території України на підставі Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», Закону України № 2119-ІХ від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2263-ІХ від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2500-ІХ від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2738-ІХ від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»». Закону України № 2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 3057-ІХ від 02.05.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 3275-ІХ від 27.07.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»»), з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10C( НОМЕР_1 QNY)» Mint Green, який знаходився на столику при вході у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_2 , вартістю 3960 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 не вчинив жодних дій щодо повернення мобільного телефону власнику або правоохоронним органам та місце скоєння злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на 3960 гривень.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідити вказані докази.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити йому покарання: у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять років) за ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі ст. 75 звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Вважав, що запобіжний захід до обвинуваченому до набрання вироку законної сили обирати недоцільно.

Обвинувачений у судовому засіданні надав покази, вину визнав, просив суворо не карати.

Потерпіла в судовому засіданні просила суд визнати обвинуваченого винним та суворо не карати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Обираючи міру покарання, суд враховує: характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачений не одружений, не працює, немає нікого на утриманні, не є інвалідом, відсутність обставин, що обтяжують та наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст. 75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст. 75, 76 КК України, застосувавши іспитовий строк.

Виключно таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Суд вказує, що під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався. З урахуванням процесуальної поведінки ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження суд не вбачає підстави для його застосування до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експерта: 956 грн. 00 коп., які підтверджуються довідкою.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом одного року випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Процесуальні витрати у вигляді витрат на проведення судової експертизи у розмірі 956 грн. 00 коп. стягнути в державний бюджет України з обвинуваченого.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

-мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10C( НОМЕР_1 QNY)» Mint Green залишити у потерпілої як їй належний.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ