Справа № 946/3170/24
Провадження № 1-кс/946/1036/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення №1 слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Утконосівка, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 02.06.2021 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відділенням №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000252 від 20.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.02.2024 року, в обідній час, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , на автомобілі марки ВАЗ 2107, д.р.н. НОМЕР_1 , виїхав на посадку за межі міста Кілія, Ізмаїльського району, Одеської області для того, щоб зібрати дрова, де знайшов гранату «Ф-1», залишивши її собі на зберігання без мети збуту.

Надалі, 20.02.2024 року, приблизно о 01:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, співробітниками БПОП (скіф 807) ГУНП в Одеській області під час патрулювання м. Кілія, біля автобусної станції в м. Кілії розташованої на перехресті вул. Б.Хмельницького та Торгова був зупинений транспортний засіб (авто) ВАЗ 2107, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час огляду транспортного засобу на сидінні було виявлено предмет, схожий на гранату.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/116-24/2953-ВТХ від 11.03.2024 року надані на дослідження предмети є: корпусом ручної осколкової гранати «Ф-1», який являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі та належить до вибухових речовин та запалом УЗРГМ-2, який є засобом підриву та належить до бойових припасів. Вказані предмети, а саме корпус гранати «Ф-1» та запал УЗГРМ-2 конструктивно сумісні, безперешкодно з`єднуються між собою і в сукупності утворюють одну ручну осколкову гранату «Ф-1». Ручна осколкова граната «Ф-1» належить до бойових припасів та придатна до вибуху.

Таким чином, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та носіння вибухових пристроїв, всупереч вимогам, визначених в пунктах 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, не вживши передбачених законодавством заходів щодо повідомлення відповідних органів про виявлений вибуховий пристрій, а також заходів спрямованих на здачу виявленого вибухового пристрою до органів поліції, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, в нього виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

29.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто, у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний вину визнав, розкаявся, з клопотанням згоден.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відділенням №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000252 від 20.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

29.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто, у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом обшуку від 20.02.2024 в автомобілі ВАЗ 2107 д.р.н. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , під час якого виявлено та вилучено предмет зовні схожу на бойову гранату;

- постановою про визнання речовими доказами предмети вилучені під час обшуку в автомобілі ВАЗ 2107 д.р.н. НОМЕР_1 від 20.02.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який зазначив, що перебуваючи в групі БПОП та 20.02.2024 приблизно о 01:00 годині патрулюючи біля автостанції по АДРЕСА_3 , побачили біля автомобіля ВАЗ 2107 д.р.н. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_5 , який порушував комендантську годину та в ході бесіди з останнім, встановлено, що в автомобілі ОСОБА_10 зберігає бойову гранату. В подальшому було викликану працівників поліції.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 який зазначив, що перебуваючи в групі БПОП та 20.02.2024 приблизно о 01:00 годині патрулюючи біля автостанції по АДРЕСА_3 , побачили біля автомобіля ВАЗ 2107 д.р.н. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_5 , який порушував комендантську годину та в ході бесіди з останнім, встановлено, що в автомобілі ОСОБА_10 зберігає бойову гранату. В подальшому було викликану працівників поліції;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 який зазначив, що перебуваючи в групі БПОП та 20.02.2024 приблизно о 01:00 годині патрулюючи біля автостанції по АДРЕСА_3 , побачили біля автомобіля ВАЗ 2107 д.р.н. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_5 , який порушував комендантську годину та в ході бесіди з останнім, встановлено, що в автомобілі ОСОБА_10 зберігає бойову гранату. В подальшому було викликану працівників поліції;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який зазначив, що перебуваючи в групі БПОП та 20.02.2024 приблизно о 01:00 годині патрулюючи біля автостанції по АДРЕСА_3 , побачили біля автомобіля ВАЗ 2107 д.р.н. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_5 , який порушував комендантську годину та в ході бесіди з останнім, встановлено, що в автомобілі ОСОБА_10 зберігає бойову гранату. В подальшому було викликану працівників поліції;

- висновком експерта №СЕ-19/116-24/2953-ВТХ від 11.03.2024 року за результати судової вибухово-технічної експертизи.

- повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 29.03.2024;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 29.03.2024.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи неминучості покарання, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи неминучості покарання, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ст. 12 КК України, вищевказане кримінальне правопорушення слід класифікувати як тяжкий злочин.

Тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину та суворість покарання за його вчинення, дає обґрунтовані підстави вважати, що останній, усвідомлюючи неминучість покарання, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може вдатись до переховування від органу досудового розслідування та суду.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , офіційно не працює, в нього відсутні засоби для існування, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, тому є підстави того, що він може вчинити нове кримінальне правопорушення.

В матеріалах кримінального провадження є в наявності вагомі докази про скоєння ним кримінального правопорушення, таким чином є всі підстави для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, враховуючи обставини виявлення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може впливати на свідків, які допитані в ході досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 року на всій території України запроваджено воєнний стан. Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, а саме: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Крім того, суд враховує, обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати 60 днів, а також строків досудового слідства, у зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства та на строк, що не перевищує 60 діб.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого відділення №1 слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду у період часу з 22:00 години до 07:00 години наступної доби строком до 27 травня 2024 року.

Крім цього, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- в період часу з 22:00 по 07:00 години не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2

- не відлучатись із населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 27 травня 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосована більш жорстока міра запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19.04.2024р. о 09:10 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1