Номер провадження: 11-кп/813/471/24
Справа № 495/1336/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2023 року у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000549 та №0002548 відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Казанка, Миколаївської області, громадянина Молдови, з середньотехнічною освітою, працює за наймом, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей 2015 та 2016 року народження, раніше судимого:

- 08.09.2006 року Очаковським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 18.01.2011 року Очаковським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 25.04.2018 року Казанковським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115; ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ч.3 ст.289; ч.3 ст.357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115; ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ч.3 ст.289; ч.3 ст.357 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.115 КК України - у вигляді 10 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.289 КК України - у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч.3 ст.357 КК України - у вигляді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначено засудженому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання відраховується з моменту фактичного затримання з 05 вересня 2019 року.

Запобіжний захід - тримання під вартою.

Вирішено питання з речовими доказами, цивільним позовом потерпілого та із заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскарженим вироком встановлено, що 13 березня 2019 року приблизно о 23 годині, обвинувачений ОСОБА_8 , шляхом розбиття скла проник до приміщення будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , маючи корисний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном, керуючись яким, знаючи та розуміючи протиправність своїх дій, реалізуючи свій корисний задум обвинувачений ОСОБА_8 , з приміщення зазначеного будинку скоїв крадіжку майна, а саме: гідрофор HYDROFOR Model JET 100 RONA 1100W вартістю 1750,00 грн.

Своїми діями, котрі виразились в таємному викрадені чужого майна, поєднаним з проникненням у житло, обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 1750,00 грн.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно, на свою користь.

Крім того, 08 липня 2019 року приблизно о 18 годині, обвинувачений ОСОБА_8 , шляхом розбиття скла проник до приміщення будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , маючи корисний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном, керуючись яким, знаючи та розуміючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, реалізуючи свій корисний задум обвинувачений ОСОБА_8 , з приміщення зазначеного будинку скоїв крадіжку майна, а саме: т2 телевізійна приставка, вартістю 397, 80 грн.; 40 метрів кабелю 3x2,5 Кв. на загальну суму 750,00 грн.; портативний DVD плеєр OPERA вартістю 943,00 грн.

Своїми діями, котрі виразились в повторному таємному викрадені чужого майна, поєднаним з проникненням у житло, обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв майнову шкоду потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 2090,80 грн.

Після чого обвинувачений ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно, на свою користь.

Крім того, 15 липня 2019 року приблизно о 16 годині, обвинувачений ОСОБА_8 , шляхом розбиття скла проник до приміщення будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , маючи корисний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном, керуючись яким, знаючи та розуміючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, реалізуючи свій корисний задум обвинувачений ОСОБА_8 , з приміщення зазначеного будинку скоїв крадіжку майна, а саме: музикальний центр марки ГОУ, С/Н 105Н4590 та 2 колонки до нього сірого кольору, вартістю 1000,00 грн.

Своїми діями, котрі виразились в повторному таємному викрадені чужого майна, поєднаним з проникненням у житло, обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв майнову шкоду потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 1000,00 грн.

Після чого обвинувачений ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно, на свою користь.

Крім того, 05 жовтня 2019 року, приблизно о 00 годин 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно та достовірно розуміючи можливість настання особливо тяжких наслідків, будучи неодноразово раніше засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не ставши на шлях виправлення, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, під час сумісного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, схопив зі стола ніж, підійшов до потерпілого ОСОБА_13 , та раптово наніс потерпілому ОСОБА_13 одинадцять ударів ножем, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

Смерть потерпілого ОСОБА_13 , настала в результаті проникаючого колото-ріжучого поранення передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням висхідного відділу аорти, що супроводжувалося гемотампонадою серця.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, реалізовуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, почав хаотично обшукувати приміщення будинку, внаслідок чого здійснив заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , а саме: чоловічою шкіряною курткою чорного кольору, вартістю 2500 гривень, яку одразу вдягнув на себе, мобільним телефоном марки «Meizu», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1848 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»: НОМЕР_3 , вартістю 25 гривень, чохлом з касетним диктофоном «Olympus», вартістю 300 гривень, гаманцем коричневого кольору із надписом «Raffaello», вартістю 80 гривень, чохлом для карток із надписом «Tergan», вартістю 50 гривень, спричинивши матеріального збитку загалом на суму 4803 гривень. Далі, обвинувачений ОСОБА_8 , поклав викрадені речі до кишень свого одягу та покинув приміщення будинку потерпілого ОСОБА_13 , тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_8 , вийшов з приміщення будинку АДРЕСА_2 і рухаючись по подвір`ю побачив автомобіль марки «ВАЗ-21043», 2006 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер: НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , за правом власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , та знаходився у користуванні та розпорядженні потерпілого ОСОБА_13 . Далі, обвинувачений ОСОБА_8 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, сів за кермо автомобіля марки «ВАЗ-21043», виїхав за ворота вищевказаного подвір`я і зник в невідомому напрямку, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 , матеріального збитку на загальну суму 77 298 гривень 77 копійок.

Під час перебування в салоні автомобілю, обвинувачений ОСОБА_8 знайшов важливі особисті документи потерпілого ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водійське посвідчення НОМЕР_7 на ім`я останнього, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 автомобілю марки «ВАЗ-21044», 2006 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер: НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого здійснив викрадення та привласнення даних документів, при цьому поклав паспорт на ім`я ОСОБА_13 до кишені одягу, де і зберігав паспорт потерпілого до моменту затримання працівниками поліції.

Вимоги апеляційних скарг та узагальненні доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Потерпілий ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просив змінити вирок та призначити обвинуваченому більш суворе покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України суд призначив ОСОБА_8 занадто м`яке покарання.

Вважає, що суд безпідставно визнав, в якості пом`якшуючих покарання обставин - активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття.

ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції одразу ж після скоєного, у нього були вилучені майже всі речові докази, а після проведення необхідних експертиз каяття ОСОБА_8 стало взагалі формальним в сенсі доказування.

Суд не дав належну оцінку фактичним обставинам вчиненого вбивства, а саме тому факту, що обвинувачений наніс потерпілому 11 ножових поранень.

Крім того суд не врахував, що обвинувачений вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просив змінити вирок в частині призначення покарання, а саме, за сукупністю злочинів, призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Обвинувачений вважає, що суд належним чином не врахував пом`якшуючи покарання обставини та призначив йому занадто суворе покарання.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив залишити оскаржений вирок без змін.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, в телефонному режимі повідомив, що не може прийняти участь у судовому засіданні, просив провести апеляційний розгляд без його участі.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, а також доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій в апеляційних скаргах не оспорюються, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Відносно призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , то апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілого про те, що призначене ОСОБА_8 покарання є занадто м`яким, та не погоджується з доводами обвинуваченого про те, що призначене йому покарання є занадто суворим.

За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд приходить до висновку про те, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З оскарженого вироку убачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання врахував суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, негативну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів,

Також, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме те, що він не одружений, на утримані осіб не має.

У якості обставин, які пом`якшують покарання суд першої інстанції врахував каяття, сприяння розкриттю злочину.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги потерпілого про безпідставність визнання вказаних обставин такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, оскільки вказані обставини були встановлені під час досудового розслідування, що також обґрунтовано прийняв до уваги суд першої інстанції.

Разом з тим, суд першої інстанції прийняв до уваги обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Між тим, як зазначено вище, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив нові кримінальні правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, його відношення до скоєного, а саме те, що він розкаявся, враховуючи тяжкі наслідки вчинених кримінальних правопорушень, суд першої інстанції вважав неможливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та вважав за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з конфіскацією майна, що буде достатнім для досягнення цілей покарання.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом повного поглинання менш суворих покарань більш суворим, призначеним за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років, яке не є мінімальною чи максимальною межею відповідно до санкції вказаної статті, що нівелює супротивні твердження апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання внаслідок м`якості чи суворості, з огляду на засади призначення покарання, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

В свою чергу апеляційний суд звертає увагу на те, що злочини, вчинені ОСОБА_8 , зазіхають на суспільну складову безпечного життя, що також формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них злочинних дій з боку суб`єктів, які вчиняють злочини.

Разом з тим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких соціально значимих, як життя людини та власність, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що призначене ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржений вирок суду - без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115; ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ч.3 ст.289; ч.3 ст.357 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3