Провадження № 1-кс/686/3461/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, лікаря фтизіатра КНП «Лікувальний діагностично-консультативний центр» Кам`янець-Подільської міської ради, раніше не судимої,

у кримінальному провадженні № 0000089,

встановив:

18.04.2024 року старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, посилаючись на те, що існують, передбачені ст.177 КПК України, ризики : переховування від органів досудового розслідування та суду ; знищення, схову або спотворення документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий також зазначив, що « досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи лікарем-фтизіатром ІНФОРМАЦІЯ_2 та головою позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч вимогам п.b) ст.18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції, яка ратифікована Верховною Радою України 18.10.2006 та набрала чинності для України 01.01.2010, кожна Держава-учасниця розглядає можливість вжиття таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочинами наступних дій, якщо вони вчинені умисно, зокрема, вимагання або прийняття державною посадовою особою чи будь-якою іншою особою, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги для самої себе чи для іншої особи, щоб ця особа чи така інша особа зловживала своїм справжнім або удаваним впливом, з метою одержання від адміністрації або державного органу Держави-учасниці будь-якої неправомірної переваги, ст.22 Закону України «Про запобігання корупції», забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , з метою узгодження часу, місця та переліку необхідних документів для проходження її рідним братом ОСОБА_8 , який має вади слуху, військово-лікарської комісії на придатність до несення військової служби, звернулась до лікаря-фтизіатра ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , яка також являється головою позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, ОСОБА_6 , 13.02.2024, близько 13:00 години, перебуваючи за місцем роботи, а саме: у службовому кабінеті АДРЕСА_2 , при спілкуванні з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яке відбувалось спочатку у кабінеті, а потім продовжилось у коридорі, щодо проходження обстеження стану здоров`я та подальшого проходження військово-лікарської комісії на придатність до несення військової служби, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, висунула вимогу про передачу їй грошових коштів, які необхідно надати готівкою задля обстеження та подальшого визнання військово-лікарською комісією ОСОБА_8 непридатним (обмежено) придатним до несення військової служби.

Розуміючи необхідність обстеження стану здоров`я та подальшого проходження військово-лікарської комісії на придатність до несення військової служби, ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_8 , вимушено погодилися на пропозицію ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_6 , перебуваючи в коридорі за місцем роботи, під час наступної зустрічі із ОСОБА_7 , що мала місце 23.02.2024, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, спрямованого на незаконне отримання неправомірної вигоди для себе, повідомила, що необхідно буде надати 300 доларів США неправомірної вигоди, задля позитивного вирішення питання стосовно обстеження стану здоров`я та подальшого проходження військово-лікарської комісії на придатність до несення військової служби ОСОБА_8 .

В подальшому, 15.03.2024, близько 11:30 години, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного наміру, а саме, отримання неправомірної вигоди, перебуваючи в коридорі поряд із своїм службовим кабінетом №204, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , зустрілась із ОСОБА_7 та одержала від останньої 300 доларів США, що, згідно з курсом НБУ станом на 15.03.2024, становить 11605,62 грн. (1 долар США 38,6854грн.), в якості неправомірної вигоди, за позитивне вирішення питання щодо визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби в ДШВ, МП, ПС, ССП та придатним до військової служби в ЧЗ, ТЦК, НЗ.

На даний час ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики, передбаченні п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки застосування відносно ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та не зможе нівелювати вищевказані ризики.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрювану та її захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло в нічний час, або у вигляді особистого зобов`язання, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000089, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000089 від 14.02.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

17.04.2024 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як тяжкий.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 14.02.2024 р.; протоколи допитів свідків ОСОБА_8 від 15.02.2024 р., ОСОБА_7 від 15.02.2024 р. та від 21.03.2024 р.; довідка №117 військово-лікарської комісії; протокол проведення огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 15.03.2024 р.; протокол про результат контролю за вчиненням злочину від 15.03.2024 р.; протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23.02.2024 р. та від 15.03.2024 р.; протокол обшуку від 17.04.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетна до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваної до інкримінованого їй кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання її винуватою, співставляючи можливі негативні для неї наслідки, у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Враховуючи те, що не всі докази у кримінальному провадженні віднайдені, зокрема, не віднайдено медичну документацію, вважаю, що наявний ризик знищення, спотворення або приховування документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час не усі свідки встановлені та допитані, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від цих осіб.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, вважаю недоведеним існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки лише та обставина, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не може свідчити про існування, на даний час, вказаного ризику, тобто після викриття її дій працівниками поліції.

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, спотворення або приховування документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваної, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, позитивно характеризується, має відзнаки та нагороди, постійне місце проживання, роботу, родину, зокрема, й чоловіка, який є інвалідом третьої групи, окрім того, у підозрюваної наявні хронічні захворювання. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , наявність у неї чоловіка-інваліда, доньки та онука, належного грошового забезпечення, репутацію ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної винуватою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вік та стан її здоров`я, приходжу до висновку, що відносно підозрюваної ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваної, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваною дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, знищення, спотворення чи приховування документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваній, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на неї обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів та зможе впливати на свідків, зокрема, й за допомогою телефонного зв`язку або через третіх осіб. Застосування застави, як основного запобіжного заходу, на даному, початковому, етапі досудового розслідування, теж неможливе, оскільки при застосуванні такого запобіжного заходу, можливість його виконання відтермінована у часі, за який підозрювана, не ризикуючи втратити заставу, матиме можливість незаконно впливати на свідків, знищити або приховати документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, чи переховуватись від органу досудового розслідування.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, та не матиме можливості знищити необхідні стороні обвинувачення документи, а також щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та можливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема й у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання. Не може бути взята до уваги й повідомлена захисником обставина про те, що допитаними під час досудового розслідування свідками були надані неправдиві показання, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини стороною захисту не надано, не підтверджується ця обставина й представленими слідчому судді матеріалами кримінального провадження, і на сьогоднішній день у слідчого судді відсутні підстави для надання оцінки показанням тих осіб, які в судовому засіданні не допитувались.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 16.06.2024 року включно.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривні.

Визначаючи на підставі ч.3 ст.183 КПК України розмір застави, вважаю, що застава, в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.

В разі внесення застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., підозрювана ОСОБА_6 буде зобов`язана прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на неї будуть покладені наступні обов`язки: не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності).

Застава, визначена не у максимальному розмірі, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на думку слідчого судді, не є завідомо непомірною для ОСОБА_6 , крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час відсутні належні правові підстави для визначення застави, як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у меншому розмірі, ніж визначений слідчим суддею розмір.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16 червня 2024 року включно.

Визначити заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрювану ОСОБА_6 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на неї слід покласти наступні обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності).

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє до 16 червня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя