Провадження №1-кп/523/542/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

28.05.2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого (в режимі відеоконференція) - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000615 від 29.04.2021р. щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого різноробочим, не маючого реєстрації, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 15.04.2016р. Жовтневим райсудом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.185 КК України до 100год. громадських робіт;

- 05.08.2016р. Саксаганським райсудом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 30дн. арешту, звільнився 04.11.2016р. по відбуттю строку покарання;

- 22.02.2017р. Дзержинським райсудом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 2р. позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2р.;

- 30.03.2017р. Жовтневим райсудом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 3р. позбавлення волі;

- 12.10.2017р. Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15,ч.2 ст.186 КК України до 4р. 2міс. позбавлення волі;

- 15.01.2018р. Жовтневим райсудом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 4р. 2міс. позбавлення волі;

-03.04.2018р. Довгинцівським райсудом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 4р. 2міс. позбавлення волі, звільнений 24.09.2020р. по відбуттю строку покарання;

- 25.06.2021р. Жовтневим райсудом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 2р. позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1р.;

- 22.04.2024р. Саксаганським райсудом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 3р. 4міс. позбавлення волі,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2021р., в період часу з 00:00год. по 01:30год., ОСОБА_4 разом із ОСОБА_1, перебуваючи у парковій зоні бульвару біля торгівельного центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої по АДРЕСА_2 , побачили раніше незнайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які відпочивали на лавочці. Після чого, вони вдвох підійшли до останніх, та ОСОБА_1 почала вести розмову із ОСОБА_6 , в ході якої, вони відійшли у бік, а ОСОБА_7 із потерпілим ОСОБА_5 в цей час залишилися на місці та в ході розмови із останнім, у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном останнього. Далі, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою особистого збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, здійснив напад із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось у демонстрації предмету, ззовні візуально схожого на пістолет, спрямувавши його в бік ОСОБА_5 , при цьому, ОСОБА_7 погрожуючи потерпілому фізичною розправою, почав вимагати від останнього віддати йому цінні речі та мобільний телефон. В цей час, ОСОБА_5 реально сприймаючи погрози ОСОБА_7 та побоюючись за своє життя і здоров`я, виконав вимогу останнього та віддав йому мобільний телефон марки «Ірhоnе 7», в корпусі чорного кольору, вартістю 6800грн. із сім-картою «Київстар», яка матеріальної цінності не становить. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6800гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушенні доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.1 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_7 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого реєстрації, маючого постійне місце проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого реєстрації, маючого постійне місце проживання, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі, а також приймаючи до уваги вчинення ним кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.04.2024р., суд із врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, вважає необхідним за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних та моральних збитків - задовольнити, оскільки він підтверджений документально та визнаний обвинуваченим у повному обсязі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.04.2024р. більш суворим за цим вироком, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з 16.09.2021р.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних та моральних збитків - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в розмірі 6800гривень та моральну шкоду у розмірі 5000гривень.

Речові докази: мобільний телефон - повернути за належністю ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку засудженому та прокурору, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1