Справа № 203/1627/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю адвоката - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, подана в порядку ст.303 КПК України. В останній зазначено, що 22.03.2024 року ОСОБА_4 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.426 КК України. Посилаючись на те, що до теперішнього часу відомості за його заявою до ЄРДР внесено не було, скаржник просив зобов`язати уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, внести до ЄРДР відомості за заявою.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Уповноважена особа Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши викладені в скарзі доводи, заслухавши скаржника та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 5 ст.214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 30.09.2021 року по справі №556/450/18, провадження №51-4229км20, вказав, що: «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

В постанові від 16.05.2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) Верховний Суд наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».

Аналіз вищезазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає та є очевидним, що обставини, викладені в них, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР, що слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Під час розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_4 до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, в порядку ст.214 КПК України було подано заяву від 20.03.2024 року, в якій останній посилався на те, що він є офіцером відділу зберігання, виявлення злочинів та інших правопорушень військової частини НОМЕР_1 . Згідно бойового розпорядження у січні-лютому 2024 року був прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 . В період з 31.01.2024 року по 29.02.2024 року виконував бойове (спеціальне) завдання. Неодноразово звертався до командування військової частини НОМЕР_2 із рапортами про виготовлення довідки про проходження військової служби за вищезазначений період для подальшого його включення до проекту наказу про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану за основним місцем служби. Проте, всупереч обов`язку надати таку довідку, військова служба уникає відповіді та відмовляється виконувати такі дії. В зв`язку з цим, вважав, що в діях військової служби військової частини НОМЕР_2 вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.426 КК України.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.426 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне неприпинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою дій, які вона за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, якщо це заподіяло істотну шкоду; а ч.2 ст.426 КК України - за ті самі діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Частиною 4 ст.426 КК України встановлено кримінальну відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, що вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.426 КК України, є заподіяння істотної шкоди або тяжких наслідків.

Згідно п.2 Примітки до ст.425 КК України визначено, що у статтях 425,426.,426-1 цього Кодексу істотною шкодою, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків, вважається шкода, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тяжкими наслідками за тієї самої умови вважається шкода, яка в п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

При цьому, слідчий суддя враховує, що для кваліфікації кримінальних правопорушень відповідна сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 ПК України для відповідного року, тобто у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року було встановлено в розмірі 3028 грн.

Таким чином, податкова соціальна пільга станом на 01.01.2024 року становить 1514 грн., а істотна шкода для ст.426 КК України, в розумінні п.2 примітки до ст.425 КК України, становить 378500 грн.; шкода для кваліфікації завдання тяжких наслідків - 757000 грн.

Під час розгляду скарги в суді адвокат ОСОБА_3 посилався на те, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.426 КК України, полягає у не видачі ОСОБА_4 довідки про виконання бойового (спеціального) завдання, що позбавляє його права на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя вважає, що викладені в заяві обставини не містять відомостей, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення дій, які утворюють ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.426 КК України.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в поданій заяві ОСОБА_4 фактично посилався на невидачу йому довідки, що надає йому право, як військовослужбовцю, на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, що свідчить про наявність публічно-правового спору, який підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

В зв`язку із вищенаведеним, заява ОСОБА_4 від 20.03.2024 року за викладеними в ній обставинами не свідчить про вчинення діянь, що підпадають під ознаки будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України та, таким чином, не є заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст.214 КПК України, не внесення по цій заяві відомостей до ЄРДР не є бездіяльністю, про яку зазначає скаржник, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214,303,307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1