Справа № 714/493/24
У Х В А Л А

"23" квітня 2024 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 р. прокурор Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 19.04.2024 р.

В обґрунтування клопотання вказував, що у провадженні ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001618 від 14.04.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.04.2024 р. до поліції надійшло повідомлення від оперативних працівників ДПС України про те, що цього числа близько 21 год. 30 хв. група осіб у складі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншої невстановленої особи, діючи з корисливих мотивів, організували незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5

19.04.2024 р. на підстави ухвали слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області проведено обшук в автомобілі марки «Nissan Sentra» д.н.з. НОМЕР_1 в ході якого виявлено та вилучено: 2 флеш носія та мобільний телефон марки «Хіаомі 11».

22.04.2024 р. постановою слідчого визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню 2 флеш носія та мобільний телефон марки «Хіаомі 11».

Власником вилученого майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході обшуку 19.04.2024 р. майно для подальших проведень досліджень та експертиз, збереження речових доказів.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_10 в судовому засіданні у зв`язку з пропуском строків звернення до суду з вказаним клопотанням, просив його повернути прокурору та зобов`язати прокурора повернути ОСОБА_4 вилучене у нього майно.

Заслухавши пояснення прокурора, представника власника майна, вивчивши зміст клопотання та дослідивши матеріали додані до нього, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0001618 від 14.04.2024 р. за ч.3 ст.332 КК України.

19.04.2024 р. на підстави ухвали слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області проведено обшук в автомобілі марки «Nissan Sentra» д.н.з. НОМЕР_1 в ході якого виявлено та вилучено: 2 флеш носія та мобільний телефон марки «Хіаомі 11».

22.04.2024 р. постановою слідчого визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню 2 флеш носія та мобільний телефон марки «Хіаомі 11».

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В силу вимог ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Сукупний аналіз вище зазначених норм кримінального процесуального законодавства вказує на те, що статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку, незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається. Крім того, задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого під час обшуку майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося.

Дозвіл на відшукання певних речей, який надається слідчим суддею, не створює умов для їх автоматичного арешту. Натомість, вилучення речей, щодо яких надано дозвіл на відшукання, та як наслідок набуття такими речами статусу тимчасово вилученого майна, відбувається виключно за наявності достатніх підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч.2 ст.167 КПК України).

Дотримання умов, за яких майно набуває статусу тимчасово вилученого, відповідає вимогам ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до яких будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який створює таке обмеження, повинен мати належні правові підстави для його здійснення.

Набуття вилученими речами статусу тимчасово вилученого майна створює правові підстави задля перевірки наявності відповідних фактичних обставин для його вилучення та утримання у сторони обвинувачення.

Крім того, вимогами ч.1 ст.100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, все майно, вилучене під час обшуку, має статус тимчасово вилученого майна безвідносно того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання. З метою ж недопущення необґрунтованого обмеження права власності особи під час кримінального провадження законодавцем визначений строк, у межах якого слідчий/прокурор зобов`язані звернутись із клопотанням про його арешт. Або ж у іншому випадку якнайшвидше повернути таке майно власнику.

В свою чергу, внаслідок арешту майна на підставі судового рішення правовий режим вилученого майна із режиму «тимчасово вилучене майно» трансформується у «арештоване майно» із відповідною правовою підставою, визначеною ч.2 ст.170 КПК України (як речовий доказ, предмет спеціальної конфіскації, конфіскації або майно, що може бути предметом відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення).

Приписами абз.2 ч.5 ст.171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.7 ст.115 КПК України, при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Як вбачається з матеріалів провадження, обшук було завершено 19.04.2024 р. об 15 год. 41 хв., тобто 48-годинний строк для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна припадає на 21.04.2024 р., що є вихідним днем. З клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно слідчий звернувся до суду 22.04.2024 р., тобто як того вимагає ч.7 ст.115 КК України, в наступний за ним робочий день.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3,4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказаний прокурором захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співрозмірним з тими обмеженнями, які існують під час згаданого досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту згаданих речових доказів може призвести до знищення, відчуження або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, оскільки відносно них є необхідність у проведенні слідчих дій та експертних досліджень.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8, 86, 89, 94, 98,100, 167, 170, 171-173, 235, 236, КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на володіння, користування та розпорядження власником наступним майном:

- 2 флеш носіями та мобільним телефоном марки ««Хіаомі 11», які були вилучені під час обшуку з автомобіля марки «Nissan Sentra» д.н.з. НОМЕР_1 , власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 23 квітня 2024 р.

Слідчий суддя