Справа № 638/9397/24
Провадження № 1-кс/638/1908/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю слідчого: ОСОБА_4 ,

з участю захисника: ОСОБА_5 ,

з участю підозрюваного: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001109 від 23.05.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого 18.02.2022 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_9 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 195 000 грн.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на вчинення тяжкого злочину у сфері незаконного обігу психотропних речовин на території Шевченківського району міста Харкова, а саме умисел на збут особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено PVP, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, у невстановлену в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 06 год. 20 хв. 23.05.2024, використовуючи власний мобільний телефон торгівельної марки «MEIZU PRO 6», IMEI НОМЕР_1 ; IMEI НОМЕР_2 за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет», через програму системи миттєвих повідомлень «Telegram», з корисливих мотивів з метою особистого збагачення зв`язався та попередньо узгодив умови здійснення вищевказаної протиправної діяльності з невстановленою під час досудового розслідування особою.

Згідно узгоджених умов з невстановленою під час досудового розслідування особою, ОСОБА_6 повинен був отримувати у зазначених невстановленою особою місцях особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP, у розфасованому стані, та в подальшому, роблячи так звані «закладки» збувати особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP, шляхом залишення в різних місцях на території Шевченківського району міста Харкова.

Після чого, ОСОБА_6 виконавши вищевказані дії повинен був повідомляти невстановленій досудовим розслідуванням особі координати місць та адреси залишення так званих «закладок» для подальшої передачі інформації покупцям, в результаті чого отримував прибуток у вигляді попередньо обумовленої оплати.

Реалізуючи свій злочинний умисел на збут особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено PVP, ОСОБА_6 перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, у невстановлену в ході досудового розслідування дату та час але не пізніше 06 год. 20 хв. 23.05.2024, отримав на власний мобільний телефон торгівельної марки ««MEIZU PRO 6», IMEI НОМЕР_1 ; IMEI НОМЕР_2 через програму системи миттєвих повідомлень «Telegram», від невстановленої в ході досудового розслідування особи повідомлення з координатами місця отримання посилки з особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено PVP.

Далі, у невстановлену в ході досудового розслідування дату та час але не пізніше 06 год. 20 хв. 23.05.2024, ОСОБА_6 , маючи корисливий мотив, діючи умисно, з метою особистого збагачення, та всупереч ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 (зі змінами), прослідував до невстановленого в ході досудового розслідування місця та забрав посилку із особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено PVP, як це було обумовлено із невстановленою в ході досудового розслідування особою, тим самим незаконно придбав та почав зберігати з метою подальшого збуту на території Шевченківського району міста Харкова.

Далі, ОСОБА_6 23.05.2024 у невстановлений в ході досудового розслідування час але не пізніше 06 год. 20 хв., реалізуючи свій злочинний намір, маючи корисливий мотив, діючи з метою особистого збагачення, з прямим умислом на збут особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено PVP, маючи при собі вже заздалегідь заготовлені так звані «закладки» з особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено PVP, прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де зайшов до першого під`їзду.

23.05.2024 о 06 год. 20 хв., ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 в першому під`їзді на сходовому майданчику між 2 та 3 поверхом, був зупинений співробітниками поліції, та в ході усної бесіди ОСОБА_6 добровільно повідомив, що має при собі особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP, яку ОСОБА_6 зберігав при собі з метою подальшого збуту.

23.05.2024, у період часу з 09 год. 10 хв. до 10 год. 01 хв., під час складання протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину, за адресою: АДРЕСА_3 , перший під`їзд на сходовому майданчику між 2 та 3 поверхом, старшим слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_4 у ОСОБА_6 під час особистого обшуку виявлено та вилучено: 1 (один) згорток з речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/121-24/14255-НЗПРАП від 23.05.2024, за результатами судової експертизи матеріалів, речовин і виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів», речовина - масою 0,4872 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVР. Маса PVP в перерахунку на масу речовини, становить: 0,3479 г. яку ОСОБА_6 придбав, зберігав при собі з метою збуту для подальшого отримання покупцем.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту за попередньою змовою групою осіб.

23.05.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий в порядку статті 208 КПК України.

23.05.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , а також слідчий СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 підтримали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , просили суд його задовольнити .

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 просив обрати відносно останнього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Крім того зазначив, що органом досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_6 , придбав наркотичні засоби саме для мети збуту, а не для власного зберігання або вживання.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника та просив застосувати відносно нього цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, що визначають доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор, слідчий обмежились лише переліком законодавчих підстав для його застосування, водночас не довіли їх достовірність та неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів для їх запобігання. Окрім цього, останнім не доведено тих обставин, що запобігти таким ризикам, як: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні зможе лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Незважаючи на важкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, суд безпосередньо керується нормою прямої дії статтею 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде суперечити п.п. «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, хоча і є співмірним з тяжкістю обвинувачення, однак останнє на даний час не є доведеним.

Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

У відповідності до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Таким чином, вирішуючи клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Відповідно до частини 3 статті 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Так, суд вважає недоведеним наявність передбачених частиною 1 статті 177 КПК України ризиків, зокрема, дані про те, що ОСОБА_6 має намір переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в матеріалах клопотання відсутні і протягом розгляду не встановлені. Також слідчий суддя зазначає, що недоведений ризик в тому числі і щодо знищення або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та звертає увагу, що у даному кримінальному провадженні майно, яке було вилучено в ході затримання особи визнано речовими доказами, та у кримінальному провадженні вже проведена експертиза, а тому пункт 2 частини 1 статті 177 КПК України органом досудового розслідування також не доведено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених статтею 177 КПК України, не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , так як з урахуванням його особи, який має постійне місце проживання, звільнений за відбуттям строку покарання а також сукупність усіх обставин, що мали місце, до нього можуть бути застосовані інші міри запобіжних заходів, достатні для запобігання ризиків, вказаних в клопотанні.

Також не обґрунтовано та не доведено, що подальше розслідування кримінального провадження не можливо вчинити без тримання підозрюваного під вартою.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В силу статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Сторона обвинувачення не довела наявність обставин, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України, але надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує сторона обвинувачення, а тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але у відповідності до частини 4 статті 194 КПК України є підстави застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме цілодобовий домашній арешт. У справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 (с) Конвенції.

Таким чином, у зв`язку з тим, що у клопотанні не обґрунтована доцільність обрання відносно підозрюваного саме виключного за своєю суворістю запобіжного заходу, суд дійшов до висновку про необхідність обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає його особі та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 статті 176 КПК України, на даний час не може запобігти ризикам, які мають місце.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінальних правопорушень, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001109 від 23.05.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_1

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

Строк дії ухвали до 23 липня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за вказаним запобіжним заходом та постановкою вказаної особи на облік покласти на начальника Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя:

Копію ухвали отримав:

«____» ____2024 р. ___ год. ___ хв. ___ ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )