Дата документу 14.05.2024
Справа № 334/2287/24
Провадження № 1-кп/334/488/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0000288 від 12.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зірка, Якимівського району, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2024 року приблизно о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на зупинці громадського транспорту по АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, в момент коли потерпіла ОСОБА_6 випадково залишила на вказаній зупинці громадського транспорту свою сумку, таємно викрав мобільний телефон марки «Nomi», модель «i 1880»в корпусі чорного кольору, вартістю 449 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_1 та із гаманця грошові кошти у розмірі 800 гривень, які на праві власності належать потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1 249 гривень 00 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування, прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 52, 468-470, 472, 473 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості від 15.03.2024 року, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Виходячи зі змісту даної угоди, підозрюваний ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро покаявся у вчиненому, частково відшкодував завданий збиток, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надала прокурору письмову заяву про згоду на укладення угоди між ним та підозрюваним ОСОБА_4 .

Згідно даної угоди, сторони погодилися на призначення покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі та застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з випробувальним іспитовим строком та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України.

Судом роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю згоден з підписаною угодою, розуміє наслідки укладання та невиконання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, просить суд затвердити укладену угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в його присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору письмову заяву про згоду на укладання угоди між нею та підозрюваним ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, тяжких злочинів.

Також у ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, в наслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, який згідно вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також Кримінального кодексу України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст.474 КПК України, відсутні.

Відповідно ст..475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, і призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами виду та розміру покарання.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.314, 374, 376, 472, 474, 475, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.03.2024 року укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nomi», модель «i 1880» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_6 і переданий на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, порядковий №39039 в книзі обліку №517 - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку, відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1