27.03.2024
Справа № 497/1998/23
Провадження № 1-кп/497/30/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду міста Болграда, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518 від 14.07.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, українця за національністю, з вищою освітою, який одружений, зі слів має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді розвідника-навідника 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший матрос», раніше не судимий, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді розвідника-навідника 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 27.12.2022 року був направлений до лікувального закладу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , після проходження якого мав повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 08:00 31.01.2023 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав у повному обсязі та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину. Показав, що на початку грудня 2022 року він проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону. Під час лікування у закладі до нього підійшов працівник лікарні, яку посаду він займав йому не відомо, запитав чи хоче він на Новорічні свята з`їздити до дому, запропонував за певну плату оформити йому лікарняний у цьому закладі, в той час як він зможе побути зі своєї сім`єю вдома. ОСОБА_4 зацікавився цією пропозицією, так як бажав побути з сім`єю, він розраховував на цей час, тому що не знав чи взагалі повернеться до дому живим, у зв`язку з цими міркуваннями погодився на запропоновані умови та сплатив за це 12 000,00 грн. Наприкінці грудня 2022 року він отримавши дозвіл командира на вибуття до лікувального закладу для проходження ВЛК, відбув безпосередньо до дому, а ні до лікувального закладу, так як був впевнений, що особа з якою він домовився оформить усі документи. ОСОБА_4 підтвердив, що розумів протиправність своїх дій, але дуже бажав провести певний час зі своєю сім`єю. Після закінчення обумовленого строку він самостійно, добровільно повернувся до своєї військової частини, але документів, що підтверджували його знаходження на лікуванні увесь цей час у нього не було. Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.5 ст. 407 КК України, визнав себе повністю винним, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, просив суворо його не карати, на даний час він пройшов військово-лікарську комісію з метою визначення ступеню придатності до військової служби, в тому числі з отриманих ВТ ЗЧМТ, струсу головного мозку та визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 та призначити обвинуваченому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що з початку березня 2022 року, на протязі семи місяців, виконував бойове завдання разом з ОСОБА_4 , після цього вони з ним зустрілися у військовому шпиталі у жовтні 2022 року, де йому пропонували за певну винагороду знаходитися вдома до закінчення лікарняного, на що останній погодився.

Крім визнання ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами:

- повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_6 від 29.06.2023 року за вих.№3125/1 на ім`я Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Миколаєві, про результати проведеної перевірки стосовно відсутності ОСОБА_4 на військовій службі у період з 27.12.2022 року по 31.01.2023 року, на підставі якого були внесені відповідні відомості до ЄРДР;

- доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 01.02.2023 року за вих.№334 чотирьом адресатам, в тому числі начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що 27.12.2022 року старшого матроса ОСОБА_4 , направлено на лікування з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 до Одеського ВМКЦпр. 31.01.2023 року він з`явився до військової частини без відповідних документів про знаходження на лікуванні за цей період, весь цей час знаходився за місцем мешкання, 36 діб, без поважних причин;

- військовим квитком серії НОМЕР_2 , який виданий 07 травня 2015 року Тернопольським військовим комісаріатом Тернопільської області, з якого вбачається, що ОСОБА_4 прийняв військову присягу 07.05.2015 року;

- витягом із наказу т.в.о.командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 02.03.2022 року №54, відповідно до якого старший солдат-резервіст ОСОБА_4 , був призначений на посаду снайпера 1 категорії відділення снайперів та з 03 березня 2022 року зарахований на котлове забезпечення військової частини НОМЕР_1 ;

- витягом із наказу т.в.о.командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 14.03.2022 року №66 про те, що старший солдат-резервіст ОСОБА_4 , призначений на посаду снайпера відділення снайперів, прийняв посаду та справи з 14 березня 2022 року;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 15.05.2023 року №137 про те, що матрос за мобілізацією ОСОБА_4 з 15 травня 2023 року прийняв посаду розвідника-навідника розвідувального відділення розвідувального взводу;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 13.10.2022 року №35-РС про те, що матрос за мобілізацією ОСОБА_4 , який перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення та хвороби, з 13 жовтня 2022 року увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 21.12.2022 року №87-РС про те, що старший матрос за мобілізацією ОСОБА_4 з 21 грудня 2022 року призначений на посаду розвідника-навідника з розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 ;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 08.01.2023 року №7-РС про те, що матрос за мобілізацією ОСОБА_4 , який перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення та хвороби, з 08 січня 2023 року увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ;

- рапортом заступника начальника штабу-начальника групи планування штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 від 31.01.2023 року на ім`я Командира частини, в якому той доповідає, що 31.01.2023 року старший матрос ОСОБА_4 , який був направлений на проходження ВЛК до ВМКЦ Пр 27.12.2022 року, повернувся до частини, проте відповідних документів щодо проходження ВЛК не надав, а після з`ясування обставин стало відомо, що він весь цей час знаходився вдома;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 01.02.2023 року №26-РС про те, що старший матрос за мобілізацією ОСОБА_4 з 01 лютого 2023 року призначений на посаду розвідника-навідника з розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 ;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 01.02.2023 року №36, з якого вбачається, що за фактом несвоєчасного з`явлення на службу ОСОБА_4 призначено службове розслідування;

- за результатом службового розслідування 27 лютого 2023 року складений акт та за порушення вимог ст.ст.11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо матроса за мобілізацією ОСОБА_4 застосовано догану, а за фактом самовільного залишення місця служби, без поважних причин позбавлено премії за лютий 2023 року також видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 27.02.2023 року №91 з цього приводу.

Під час досудового розслідування слідчими були надіслані запити до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради та відповідно до відповідей цих підприємств за вих .№03-7/2485 від 18.07.2023 року та вих.№3723/1 від 24.07.2023 року ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклініки КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» не звертався на диспансерному обліку не перебуває.

Відповідно до відповіді ТВО начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону полковника медичної служби ОСОБА_10 перебував на стаціонарному лікуванні у клініці шкірно-венерологічних хвороб клінічного центру з 02.12.2022 року по 13.12.2022 року та був виписаний до військової частини у зв`язку з одужанням, медичний огляд ВЛК на предмет непридатності або обмеження придатності не проводився.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги висновок Болградського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, викладений в досудовій доповіді, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 оцінюється як правопорушник з середнім рівнем ймовірності вчинення повторних кримінальних правопорушень. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб є середнім. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до ст. 76 ч.1, ч.3 КК України.

Санкція ч.5 ст. 407 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового злочину призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.5 ст. 407 КК України.

Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на даний час висновком ВЛК визнаний за станом здоров`я непридатним, в тому числі за отримання бойового поранення (травми), є учасником бойових дій, відповідно до службової характеристиці в період з 10.07.2022 року по 14.09.2022 року у складі 88 обмп виконував бойові завдання та був залучений до активної фази наступальної операції на Донецькому напрямку, проявив себе як сміливий, вмілий та рішучій розвідник, що сприяло успішному виконанню завдань.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ч.1 ст. 75 КК України, суд враховує, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст.75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вищезазначені положення Закону, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, яке мало місце 27.12.2022 року, у редакції Закону, яка діяла на момент його вчинення, тобто застосувавши положення ч.1 ст. 75 КК України, які діяли на момент вчинення вказаного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, …, при призначенні покарання у виді … позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, що на думку суду відповідає меті покарання, є справедливим і достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст. 50 КК України меті покарання та відповідатиме принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 КПК України, а також буде співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного, який на даний час визнаний непридатним після проходження військової служби.

Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Заходи забезпечення по даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по справі - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 53, 65-67, 75, 76, 407 КК України, ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок до Одеського апеляційного суду через Болградський міський суд Одеської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1