Справа № 953/2330/24
н/п 1-кс/953/2253/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду міста Харкова скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

Рух справи.

1. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02.01.2024 за № 0000003.

2. Зміст поданої скарги та її обґрунтування.

2.1. Вимоги скарги заявник обґрунтовує тим, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, є невмотивованою та такою, що винесена з порушенням чинного законодавства, без проведення всіх необхідних слідчих дій.

З підстав наведеного скаржник вважає, що досудове слідство у відомих межах проведено слідчим упереджено, не повно, не об`єктивно, не всебічно а відтак є незаконною та підлягає скасуванню у повному обсязі.

3. Позиції сторін кримінального провадження.

3.1. У судове засідання ОСОБА_3 , належним чином у передбаченому ст. 135 КПК України порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, просив розглянути скаргу за його відсутності.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, скаргу можливо розглянути по суті і у відсутності заявника.

3.2. У судове засідання слідчий, рішення якого оскаржується належним чином у передбаченому ст. 135 КПК України порядку повідомлений про час та місце розгляду справи не з`явився, подав до суду заперечення на скаргу.

Зважаючи на викладене, слідчим суддею визнано можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності слідчого, рішення якого оскаржується, на підставі наданих сторонами матеріалів, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

При цьому, суд керувався положеннями статті 22 КПК України, згідно якої, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

3.3. Крім того, у судове засідання не з`явився прокурор, що здійснює процесуальне керівництво, належним чином у передбаченому ст. 135 КПК України порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, та не надав суду відомостей про прийняття рішення у порядку ч. 2 ст. 305 КПК України.

3.4. На підставі ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

4. Релевантне законодавство.

4.1. За приписами п. 3) ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 305 КПК України прокурор може самостійно скасувати рішення, що передбачене пунктами 3 та 10 частини першої статті 303 цього Кодексу і оскаржується в порядку, передбаченому частиною шостою статті 284 цього Кодексу, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

5. Мотиви і оцінка суду.

5.1. Ретельно дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіряючи оскаржувану постанову на предмет її відповідності вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.

02.01.2024 до Головного слідчого управління НП України надійшла ухвала Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2023 у справі № 757/52715/23-к про зобов`язання уповноважених осіб ГСУ внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування у кримінальному провадженні за відомостями про кримінальне правопорушення, викладеними у заяві ОСОБА_3 щодо створення на території Харківської області злочинної організації.

02.01.2024 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 відомості за заявою ОСОБА_3 від 14.11.2023, викладені в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 12.12.2023, внесені до ЄРДР за № 0000003 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України.

13.02.2024 постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 підслідність у кримінальному провадженні № 0000003 визначена за СУ ГУНП в Харківській області.

Крім того, 11.03.2024 до СУ ГУНП в Харківській області надійшла ухвала Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2024 (справа № 953/1502/24, н/п 1-кс/953/1638/24) про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань викладених у заяві ОСОБА_3 від 26.02.2024 щодо протиправних дій вчинених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами за обставин, викладених у зверненні.

11.03.2024 старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 відомості за заявою ОСОБА_3 від 26.02.2024, викладені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2024, внесені до ЄРДР за № 0000358 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.

18.03.2024 за постановою заступника начальника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 кримінальні провадження № 0000003 від 02.01.2024 за ч. 1 ст. 255 КК України та № 0000358 від 11.03.2024 за ч. 2 ст. 255 КК України об`єднані в одно провадження під номером 0000003.

Після надходження матеріалів кримінального провадження з ГСУ НП України до СУ ГУНП в Харківській області, в порядку ст.ст. 133, 135 КПК України, шляхом направлення повісток по місцю мешкання, ОСОБА_3 викликався на 11.03.2024, 12.03.2024 та 13.03.2024 для проведення допиту у якості свідка. Однак, до СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 жодного разу, тобто 11.03.2024, 12.03.2024 та 13.03.2024 не з`явився, про причини свого не прибуття не повідомив.

Дослідивши скаргу ОСОБА_3 від 26.03.2024 щодо скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000003, винесену 19.03.2024 старшим слідчим в ОВС Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майором поліції ОСОБА_4 , суд зазначає, що доводи, викладені ОСОБА_3 є необгрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, а саме статті ч. 3 та ч. 4 ст. 28, ч. 1 та ч. 2 ст. 255 КК України.

Так, відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Кримінальне правопорушення визнається вчиненим злочинною організацією, якщо він скоєний стійким ієрархічним об`єднанням декількох осіб (п`ять і більше), члени якого або структурні частини якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, або керівництва чи координації кримінально протиправної діяльності інших осіб, або забезпечення функціонування як самої злочинної організації, так і інших кримінально протиправних груп.

Злочинна організація (ч. 4 ст. 28 КК) - це внутрішньо й зовнішньо стійке ієрархічне об`єднання трьох і більше осіб або двох і більше організованих груп (структурних частин), метою діяльності якого є вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів чи тільки одного, що вимагає ретельної довготривалої підготовки, або керівництво чи координація злочинної діяльності інших осіб, або забезпечення функціонування як самої злочинної організації, так і інших злочинних груп (абз. 1 п. 10 ППВСУ «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочин-ними об`єднаннями» від 23.12.2005 № 13).

Стійкість організованої групи та злочинної організації полягає в їх здатності забезпечити стабільність і безпеку свого функціонування, тобто ефективно протиді-яти факторам, що можуть їх дезорганізувати, як внутрішнім (наприклад, невизнання авторитету або наказів керівника, намагання окремих членів об`єднання відокремитись чи вийти з нього), так і зовнішнім (недотримання правил безпеки щодо дій правоохо-ронних органів, діяльність конкурентів по злочинному середовищу тощо). На здатність об`єднання протидіяти внутрішнім дезорганізуючим факторам указують, зокрема, такі ознаки: стабільний склад, тісні стосунки між його учасниками, їх централізоване під-порядкування, єдині для всіх правила поведінки, а також наявність плану злочинної діяльності і чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Ознаками зовнішньої стійкості злочинної організації можуть бути встановлення корупційних зв`язків в органах влади, наявність каналів обміну інформацією щодо діяльності конкурентів по злочинному середовищу, створення нелегальних (тіньових) страхових фондів та визначення порядку їх наповнення й використання тощо.

Набуття організованою групою крім ознак внутрішньої ще й ознак зовнішньої стійкості (за наявності ієрархічної побудови та мети вчинення тяжких і особливо тяжких злочинів), як правило, свідчить про те, що ця група трансформувалась у зло-чинну організацію (п. 11 зазначеної ППВСУ).

Структура злочинного об`єднання - це його внутрішня побудова, яка визнача-ється відповідною конфігурацією і змістом стійких зв`язків учасників об`єднання та забезпечує психологічну єдність і стабільність останнього.

Ієрархічність злочинної організації полягає у підпорядкованості учасників останньої організатору і забезпечує певний порядок керування таким об`єднанням, а також сприяє збереженню функціональних зв`язків та принципів взаємозалежності його учасників або структурних частин при здійсненні спільної злочинної діяльності (п. 12 зазначеної ППВСУ).

Створення злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною ді-яльністю. Зазначені дії за своїм змістом близькі до дій з організації злочину і включають підшукання співучасників, об`єднання їхніх зусиль, детальний розподіл між ними обов`язків, складення плану, визначення способів його виконання. Проте основною метою організатора такої організації є утворення стійкого об`єднання осіб для заняття злочинною діяльністю, забезпечення взаємозв`язку між діями всіх учасників останньо-го, упорядкування взаємодії його структурних частин (п. 4 зазначеної ППВСУ).

Об`єктивна сторона статті 255 КК України полягає в таких формах: створення злочинної організації для вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину; керівництво такою організацією; участь у ній; участь у злочинах, вчинюваних такою організацією; організація зустрічі (сходки) представників злочинних організацій або організованих груп для розроблення плану й умов спільного вчинення злочинів, матеріального забезпечення злочинної діяльності чи координації дій об`єднань злочинних організацій або організованих груп; керівництво цією зустріччю (сходкою); сприяння такій зустрічі (сходці).

Так, 01.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000003 від 02.01.2024 винесено постанову про відмову у визнані потерпілим ОСОБА_3 , яку в установленому порядку не оскаржено.

У своїй скарзі ОСОБА_3 просто перелічує осіб, з якими у нього вочевидь склалися неприязні відносини, зокрема ОСОБА_14 , на прізвисько « ОСОБА_15 », приховується у Туреччині, який на думку ОСОБА_3 створив злочинну організацію, тобто є організатором, ОСОБА_16 на прізвисько « ОСОБА_17 », приховується у Польщі, який також створив злочинну організацію, учасниками якої є; ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .

Проте, жодної із вище перелічених ознак, яка б вказувала на участь цих осіб у злочинній організації, ОСОБА_3 , як в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000742 від 29.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1; ч. 4 ст. 185; ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 191; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 200; ч. 2 ст. 222; ч. 3 ст. 206-2; ч. 1 ст. 384; ч. 1 ст. 388; ч. 1 ст. 192 КК України, так і в даній скарзі - не доведено.

Крім того, у своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає, що його не допитано під час проведення досудового розслідування. Однак, після надходження матеріалів кримінального провадження з ГСУ НП України до СУ ГУНП в Харківській області, в порядку ст.ст. 133,135 КПК України, шляхом направлення повісток по місцю мешкання, ОСОБА_3 викликався на 11.03.2024. 12.03.2024 та 13.03.2024 для проведення допиту у якості свідка. Однак, ОСОБА_3 до СУ ГУНП в Харківській області жодного разу, тобто 11.03.2024, 12.03.2024 та 13.03.2024 не з`явився, про причини свого не прибуття не повідомив.

Твердження ОСОБА_3 про передчасне прийняття старшим слідчим в ОВС Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майором поліції ОСОБА_4 рішення про закриття кримінального провадження № 0000003 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, є безпідставним та ґрунтується на хибному розумінні і тлумаченні норм кримінального та кримінально-процесуального закону, без дотримання принципу верховенства права.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду відомості, викладені ОСОБА_3 про проведення досудового розслідування Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві у кримінальному провадженні № 0001501 від 15.03.2024 за ч. 1 ст. 396 КК України відносно старшого слідчого в ОВС Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майора ОСОБА_4 , а також про його співучасть та співучасть прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_19 у злочинній організації створеної ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .

5.2. Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільнонебезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України настає в разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

6. Висновки суду.

6.1. За наведених вище обставин, слідчий суддя вважає, що досудове розслідування проведено всебічно, повно та ефективнао а прийняте за його результатами рішення про закриття кримінального провадження є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим, постанова слідчого про закриття кримінального провадження не підлягає скасуванню, а отже і скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02.01.2024 за № 0000003, - залишити без задоволення

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя - ОСОБА_1