КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 29 травня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, голова Броварської районної державної адміністрації Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,-

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 24 червня 2024 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник зазначає, що надані стороною обвинувачення докази та обставини не доводять наявність обґрунтованої підозри, оскільки доданий до матеріалів клопотання протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 квітня 2024 року поданий без схеми до нього, яка є невід`ємною частиною протоколу.

Крім того, допит свідка ОСОБА_10 протокол якого долучено до матеріалів клопотання здійснено не уповноваженою особою, а саме начальником САОР ВКП Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , тоді як досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється слідчими ГУ НП в Київській області.

Звертає увагу на те, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 отримав о 22:30 год. 27 квітня 2024 року, а оскаржувану ухвалу винесено близько 15:00 год., того ж дня, тобто до повідомлення особі про підозру.

Також, ОСОБА_6 затримано 26 квітня 2024 року о 20:09 год., при цьому йому не роз`яснено його процесуальні права підозрюваного, в тому числі і право на захист. Це підтверджується тим, що Центр надання безоплатної правової допомоги повідомлено через дві години після затримання, а пам`ятку про процесуальні права та обов`язки орган досудового розслідування намагався вручити підозрюваному формально після приїзду адвоката.

Окрім того, працівниками правоохоронних органів не надано законне право ОСОБА_6 , на відмову від надання біологічних зразків, а саму процедуру проведено з порушенням норм КПК України. Відтак, висновок щодо результатів медичного огляду не міг бути розглянутий судом як обставина чи доказ обґрунтованості підозри.

На думку апелянта, ризики, передбачені ст. 177 КПК України є необґрунтованими, оскільки до матеріалів клопотання не долучено документи, які б їх підтверджували.

Зауважує, що ОСОБА_6 більше ніж годину перебував на місці події і не вчиняв жодних дій, щоб переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Захисник посилається на характеризуючі дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, що підтверджується у долучених до скарги заявами та клопотаннями, приймав активну участь в житті територіальної громади.

Відповідно до наданої інформації КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» на даний час стан потерпілих стабілізований, загрози їхньому життю на даний час немає.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 26 квітня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000255, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

26 квітня 2024 року ОСОБА_6 затримано, в порядку ст. 208 КПК України.

27 квітня 2024 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження та спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

27 квітня 2024 року заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2024 року клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного ОСОБА_6 , заслухано думку прокурора та позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризик можливості переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, з огляду на додані до клопотання слідчого матеріали, при цьому врахувано також тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися.

Крім того, існує ризик того, що підозрюваний в змозі знищити, спотворити чи сховати будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час досудове розслідування триває, в ході якого проводяться слідчі дії.

Встановлюючи ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходив із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя врахував, що покази свідків у цьому кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_6 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що він наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою. При цьому слідчий суддя врахував те, що здійснюються заходи до встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, досудове слідство триває.

Окрім того, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з інкримінованим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає можливість вважати, що підозра ОСОБА_6 є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Крім того, слідчим суддею враховано вік підозрюваного, майновий та сімейний стан, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення, зокрема зневажливе ставлення підозрюваного до норм моралі та поведінки у суспільстві, вчинення інкримінованого кримінального правопорушення під час дії воєнного стану на території України, реакцію суспільства і соціальні наслідки, а також потенційну можливість вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, слідчий суддя під час вирішення питання щодо визначення у кримінальному провадженні розміру застави у оскаржуваному рішенні зазначив, що сплативши заставу, ОСОБА_6 не здатний буде забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, зважаючи на спосіб життя та поведінку підозрюваного до та під час вчинення злочину, реакцію суспільства і соціальні наслідки, а відтак не визначав розмір застави. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Доводи захисника щодо необгрунтованності підозри, колегія суддів вважає непереконливими. При цьому, варто зазначити, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки, як вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку.

Посилання захисника на характеризуючі данні про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, що підтверджується у долучених до скарги заявами та клопотаннями, приймав активну участь в житті територіальної громади, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті, у тому числі і надані в апеляційному суді розписки потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо відшкодування підозрюваним ОСОБА_6 шкоди.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2024 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/15583/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Провадженя № 11сс/824/3673/2024 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України