Провадження № 1-кс/947/6542/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001126 від 23.08.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Врадаївка Миколаївської області, громадянки України, інваліда другої групи, з вищою освітою, молодшої медичної сестри Амбулаторії №3 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Одеської міської ради, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до абз. 13 ч. 1

ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України»

№ 1932-ХІІ від 06.12.1991, громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Рішенням Одеської міської ради від 18.07.2018 № 3502-VІІ (у редакції від 21.02.2024 № 1854-VІІІ) затверджено Статут Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Одеської міської ради, відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.4., 1.5., 2.4., 3.1., 3.2. (3.2.8., 3.2.10., 3.2.20.) якого:

- «…Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Одеської міської ради (далі Підприємство) є закладом охорони здоров`я, заснованим на комунальній власності територіальної громади м. Одеси та створене для здійснення некомерційної господарської діяльності відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України…»;

- «…Засновником Підприємства є Одеська міська рада (далі Засновник). Координацію діяльності Підприємства здійснює уповноважений орган Департамент охорони здоров`я Одеської міської ради (далі Уповноважений орган)…»;

- «…Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та органів Державної казначейської служби України, печатку зі своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, бланки та штампи, необхідні для організації своєї роботи…»;

- «…Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку…»;

- «…Підприємство у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами та інструкціями Міністерства охорони здоров`я України, нормативними актами інших центральних органів виконавчої влади, рішеннями Одеської міської ради та її Виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови, наказами Уповноваженого органу цим статутом…»;

- «…До складу Підприємства без статусу юридичної особи входять філії розташовані у місті Одесі за наступними адресами:

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 ;

- провулок Рислінга, 9;

- Фонтанська дорога, 110;

- Люстдорфська дорога, 170;

- вулиця Юхима Геллера, 43…»;

- «…Підприємство створене з метою реалізації державної політики у сфері охорони здоров`я шляхом надання первинної медичної (медико-санітарної) допомоги населенню (далі ПМД), а також вжиття заходів з профілактики захворювань населення та підтримки громадського здоров`я…»;

- «…Відповідно до поставленої мети предметом діяльності Підприємства є: підготовка медичної документації для направлення осіб з ознаками стійкої втрати працездатності на медико-соціальну експертизу та на медико-соціальну реабілітацію; планування, організація та участь у проведенні профілактичних оглядів та диспансеризації населення, здійснення профілактичних заходів, у тому числі безперервне відстеження стану здоров`я пацієнта з метою своєчасної профілактики, діагностики забезпечення лікування хвороб, травм, отруєнь, патологічних, фізіологічних (під час вагітності) станів; надання платних послуг з медичного обслуговування населення відповідно до чинного законодавства України…».

Крім того, згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я України

від 29.07.2016 № 801, директором КНП «ЦПМСД № 3» ОМР ОСОБА_7 затверджено Положення про амбулаторію № 3 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Одеської міської ради, відповідно до п. 1, 2, 2.2. (п.п. 2.2.17., 2.2.18.), 4.1., 4.5. (4.5.1., 4.5.3., 4.5.10.), 5.9. (5.9.1. 5.9.5.), 6.2., 8.1., 8.2. (8.2.4.) якого:

- «…Амбулаторія № 3 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Одеської міської ради створено з метою забезпечення населення первинною медичною допомогою, шляхом наближення місця надання медичної допомоги до місць проживання прикріпленого населення та забезпечення реалізації права пацієнтів вибрати лікаря, що надає первинну медичну допомогу…»;

- «…Амбулаторія № 3 забезпечує надання прикріпленому до КНП «ЦПМСД № 3» ОМР населенню та усім бажаючим, які підписали декларацію з лікарями загальної практики сімейними лікарями КНП «ЦПМСД № 3» ОМР, первинної медичної допомоги…»;

- «…Відповідно до покладених завдань Амбулаторія № 3: проводить експертизу тимчасової втрати працездатності; оформлює документацію для направлення осіб з ознаками стійкої втрати працездатності на медико-соціальну експертизу та на медико-соціальну реабілітацію…»;

- «…Амбулаторію № 3 очолює завідувач, який призначається на посаду та звільняється з посади директором КНП «ЦПМСД № 3» ОМР відповідно до чинного законодавства України;

- «…Завідувач амбулаторії № 3: здійснює керівництво амбулаторією № 3; організовує лікувально-профілактичну та адміністративно-господарську діяльність амбулаторії № 3; контролює дотримання вимог ведення медичної документації, здійснює контроль достовірності даних, організовує підготовку статистичних звітів та подає їх директору КНП «ЦПМСД № 3» ОМР

- «…Штат амбулаторії № 3 складається: з завідувача амбулаторії № 3, лікарського персоналу, середнього медичного персоналу, медичного реєстратора, молодшого медичного персоналу…»;

- «…В амбулаторії проводиться експертна оцінка документації в порядку самоконтролю та взаємоконтролю…»;

- «…Відповідальність за діяльність амбулаторії № 3 несе завідувач амбулаторії № 3…»;

- «…Медичний персонал амбулаторії № 3 несе відповідальність в установленому законом порядку: за правопорушення, вчинені в процесі здійснення своєї діяльності, в тому числі розголошення лікарської таємниці, персональних даних тощо…».

Додатково встановлено, що Наказом директора КНП «ЦПМСД № 3» ОМР № 26-к від 01.10.2018 «Про прийняття на роботу за переведенням з КУ «ЦПМСД № 3» ОСОБА_8 зараховано на посаду завідуючої АСМ № 3 з 01.10.2018.

Відповідно до Примітки 1 ст. 364 КК України ОСОБА_8 є службовою особою.

Крім того, Наказом директора КНП «ЦПМСД №3» ОМР № 26-к від 01.10.2018 «Про прийняття на роботу за переведенням з КУ «ЦПМСД № 3» ОСОБА_8 зараховано на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря вищої кваліфікаційної категорії АСМ № 3 з 01.10.2018.

Відповідно до п.п. 1.4., 1.8., 1.12., 2.1, 2.2., 2.4., 2.6., 2.7., 2.18, 3.2., 4.4., 4.6., 5.1., 5.23., 5.31. посадової інструкції № 24 завідуючого амбулаторією № 3 ОСОБА_8 , затвердженої директором КНП «ЦПМСД № 3» ОМР ОСОБА_7 від 22.11.2019:

«…метою діяльності завідуючого амбулаторією №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР є здійснення керівництва амбулаторією № 3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів для надання первинної медико-санітарної допомоги населенню…»;

«…завідуючий амбулаторії № 3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР несе відповідальність відповідно до законодавства та укладеного з ним трудового договору…»;

«…завідуючому амбулаторії № 3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР підпорядковується медичний персонал амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР відповідно до штатного розпису…»;

«…завідуючий амбулаторії № 3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР забезпечує дотримання в амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД № 3» ОМР, діяльність якої безпосередньо пов`язана з наданням медичної допомоги (послуг), законодавства України про охорону здоров`я; Кодексу законів про працю України; законодавчих і нормативно-правових актів, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію методичної допомоги відповідно до профілю, правил внутрішнього трудового розпорядку в амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР, лікувально-охоронного режиму, забезпечення прав та безпеки перебування в амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР пацієнтів, тощо…»;

«…здійснює безпосереднє керівництво медичного персоналу амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР…»;

«…організовує лікувально-профілактичну та адміністративно-господарську діяльність в амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР, співпрацює з іншими підрозділами КНП «ЦПМСД №3» ОМР та вживає заходів, аби: контролювати й координувати надання медичних послуг, зокрема обґрунтованість призначення діагностичних обстежень, лікувальних і реабілітаційних заходів; контролювати й оцінювати продуктивність роботи медичного персоналу амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР; забезпечити раціональність використання кадрового і технічного потенціалу амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР…»;

«…забезпечує належне, достовірне та своєчасне ведення медичної документації; готує та подає за призначенням звітну, статистичну та інші види документації у встановлені терміни звітності за визначеними формами…»;

«…контролює якість ведення медичної документації, перевіряє достовірність статистичних даних щодо роботи лікарів та амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР в цілому…»;

«…проводить експертизи тимчасової непрацездатності підпорядкованих працівників та здійснює організаційно-методичне керівництво з питань ЕТН відповідно до ІІ рівня наказу МОЗ «Про затвердження положення про експертизу тимчасової непрацездатності № 189 від 09.04.2008 р»…»;

«…завідуючий амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР має право підписувати й візувати документи амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР в межах своїх повноважень…»;

«…завідуючий амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР несе відповідальність за негативні наслідки власних рішень, що вийшли за межі посадової інструкції та статуту КНП «ЦПМСД №3» ОМР; правопорушення, скоєні під час виконання посадових обов`язків, відповідно до законодавства…»;

«…завідуючий амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР повинен знати законодавство про охорону здоров`я та нормативні документи, що регламентують діяльність закладів охорони здоров`я, трудове законодавство, основи управління; реабілітацію, диспансеризацію та експертизу непрацездатності за хворобами; правила оформлення медичної документації…».

Додатково встановлено, що Наказом директора КНП «ЦПМСД №3» ОМР № 142-к від 01.10.2018 ОСОБА_9 призначено на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря вищої кваліфікаційної категорії АСМ № 3 з 01.10.2018.

Також, Наказом директора КНП «ЦПМСД № 3» ОМР № 103-к від 01.10.2018 ОСОБА_4 призначено на посаду молодшої сестри медичної АСМ № 3 з 01.10.2018.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.5., 1.7., 2.1., 4.1., 4.2. посадової інструкції №32 молодшої сестри медичної амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_4 , затвердженої директором КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_7 від 01.11.2019:

«…молодша медична сестра належить до професійної групи «Робітники»…»;

«…молодша медична сестра підпорядковується безпосередньо завідувачу АСМ № 3 та старшій сестрі медичній АСМ №3…»;

«…метою діяльності (головною функцією) молодшої медичної сестри є забезпечення чистоти та належного санітарного стану в приміщенні амбулаторії…»;

«…молодша медична сестра здійснює прибирання приміщень, а також коридори, сходи, санвузли, туалети, відповідно до санітарного режиму закладу (амбулаторії)…»;

«…молодша медична сестра несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, а також за невикористання або неповне використання своїх функціональних прав, що передбачені цією посадовою інструкцією, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку, - в межах, визначених чинним законодавством про працю та кримінальним законодавством України…»;

«…молодша медична сестра несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, - в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України…».

Крім того, відповідно до положень п. 3 ч. 1 Розділу ІІ Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 «Про затвердження Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності» під час здійснення експертизи тимчасової непрацездатності лікуючий лікар суб`єкта господарювання на підставі даних всебічного медичного обстеження пацієнта, ураховуючи ступінь функціональних порушень органів та систем, характер та перебіг патологічного процесу, умови праці: представляє пацієнта ЛКК у складних випадках, якщо непрацездатність пацієнта триває 30 і більше днів, для вирішення питання про направлення такого пацієнта на медико-соціальну експертну комісію (далі МСЕК) на огляд або консультацію, а у випадку наявності ознак стійкої втрати працездатності незалежно від тривалості хвороби, відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Розділу ІІІ Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 «Про затвердження Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності» при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК; ЛКК у своїй діяльності керується стандартами медичних технологій лікувально-діагностичного процесу та протоколами надання медичної допомоги за спеціальностями, іншими законодавчими та нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 3 Розділу ІІІ Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 «Про затвердження Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності» до основних завдань ЛКК належить: здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження.

Відповідно до імперативних положень ч. 2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 088/о «Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК)», затвердженої Наказом МОЗ України № 110 від 14.02.2012 форма № 088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію (далі - МСЕК).

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду завідуючої Амбулаторії № 3 КНП «ЦПМСД № 3» ОМР, будучи службовою особою, яка наділена адміністративно-господарськими повноваженнями, маючи вищу медичну освіту за спеціальністю «лікувальна справа», здійснюючи свою професійну медичну діяльність з 1988 року та обіймаючи керівні посади з 01.03.2006 року, будучи достовірно усвідомленою про те, що з 17.03.2014 на території України діє особливий період, а з 24.02.2024 Указом Президента України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, а також про те, що на період дії воєнного стану на території України, з метою забезпечення обороноздатності держави, захисту незалежності та територіальної цілісності України, особи призовного віку (від 18 до 60 років, придатні до військової служби) підлягають мобілізації, проте не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, що визнані в установленому порядку особами з інвалідністю, будучи достовірно обізнаною про специфіку ведення медичної документації, яка дозволяє безперешкодно пройти медико-соціальну експертизу та специфіку медичних діагнозів, що відображають інформацію про настання, перебіг (розвиток) і наслідки перенесення особами захворювань, які дозволяють пацієнтам отримати інвалідність, прийняла для себе рішення, умисно, з корисливих мотивів, організувати підроблення форми первинної облікової документації № 088/о «Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК)», затвердженої Наказом МОЗ України № 110 від 14.02.2012, яка видається та посвідчується Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 3» Одеської міської ради, ряду невід`ємних додатків до відповідного направлення, а також замовлення виготовлення підроблених печаток та штампів різних медичних закладів, розташованих на території Одеської територіальної громади, з метою протиправного сприяння громадянам України в безперешкодному проходженні медико-соціально-експертної комісії (далі МСЕК) всупереч установленого законодавством порядку направлення громадян України на відповідну медичну комісію, усвідомлюючи, що таким чином вона буде перешкоджати законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, сприяючи вказаним особам уникнути призову під час мобілізації, ухилятись від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, передбаченого ст. 65 Конституції України, що може підірвати обороноздатність Держави.

З цією метою, ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 16.07.2022, розробила детальний план скоєння зазначених злочинів та приступила до їх реалізації.

Розуміючи, що самостійно виконати дії, пов`язані з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України в особливий період і незаконним проходженням особами лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісії, вона не зможе, та для вчинення відповідних незаконних дій потрібні співучасники, ОСОБА_8 , прийняла рішення про залучення до своєї незаконної діяльності інших осіб, розробивши злочинний план перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом незаконного сприяння громадянам України у безперешкодному проходженні медико-соціально-експертної комісії поза межами встановленого законодавством порядку направлення громадян України на відповідну медичну комісію, до вчинення якого залучила довірених осіб з числа підлеглих працівників ввіреного їй закладу, а саме: лікаря загальної практики сімейного лікаря вищої кваліфікаційної категорії АСМ №3 КНП «ЦПМСД № 3» ОМР ОСОБА_9 , молодшу медичну сестру АСМ № 3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_4 та сестру медичну загальної практики сімейної медицини АСМ №3 КНП «ЦПМСД № 3» ОМР ОСОБА_10 , яких вона посвятила у свій злочинний план, на що останні надали свою згоду на участь у зазначеній протиправній діяльності під її безпосереднім керівництвом, та розподілили між собою ролі для досягнення злочинного результату.

Таким чином, ОСОБА_8 , володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, будучи обізнаною у сфері лікувальної справи, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, у невстановлений час, але не пізніше 16.07.2022, перебуваючи в невстановленому місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин,зорганізувавшись разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 у стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім її учасникам, створила та очолила організовану групу.

ОСОБА_4 , як виконавець, згідно з розробленим планом злочинних дій та відведеної їй ролі, маючи навички, вміння діяти в групі, приймала активну участь у вчиненні злочинів та відповідно до відведеної ролі виконавця, виконувала наступні функції: за вказівкою ОСОБА_8 , будучи достовірно обізнаною про те, що в її посадові обов`язки не входить діагностування психічних захворювань на бланках інших медичних закладів, розташованих на території м. Одеси та видача вказаних медичних документів із позначкою про направлення на МСЕК, здійснювала фактичне виготовлення та власноручне заповнення завідомо підроблених оглядів, складених від імені іншого медичного закладу та лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради, шляхом внесення відомостей про наявність діагнозу, який в подальшому сприятиме громадянам України у безперешкодному проходженні МСЕК та уникнення призову під час мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 в період дії воєнного стану на території України, діючи умисно, з корисливих мотивів, у складі організованої групи вчинили злочини, пов`язані з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом незаконного сприяння громадянам України у безперешкодному проходженні медико-соціально-експертної комісії всупереч встановленому законодавством порядку направлення громадян України на відповідну медичну комісію, за наступних обставин.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_4 , діючи у складі очолюваної ОСОБА_8 організованої групи, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи у достовірно невстановленому досудовим розслідуванням місці на території Одеської територіальної громади, у період часу з 16.07.2022 по 19.09.2022, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, реалізуючи раніше розроблений ОСОБА_8 злочинний план, який в попередньому було доведено до всіх учасників злочинної групи, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом незаконного сприяння громадянам України у безперешкодному проходженні медико-соціально-експертної комісії поза межами встановленого законодавством порядку направлення громадян України на відповідну медичну комісію, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері основ Національної безпеки України, достовірно усвідомлюючи, що раніше підроблена організованою групою медична документація складена у спосіб, що передбачає встановлення громадянам України призовного віку ІІ групи інвалідності всупереч установленого законом порядку, а громадяни

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 фактично не перебували на оглядах та лікуванні у вищевказаних медичних закладах, а раніше підготовлена організованою групою медична документація у вигляді направлень на МСЕК форми № 088/о та невід`ємних додатків до відповідних направлень виготовлені всупереч установленого законом порядку, регламентованого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 «Про затвердження Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності» та засвідчена всупереч імперативних положень Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 088/о «Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК)», затвердженої Наказом МОЗ України № 110 від 14.02.2012, здійснила всі дії, направлені на подальше використання громадянами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 зазначеної документації в Комунальній Установі «Одеський обласний центр Медико-соціальної експертизи» Одеської обласної ради.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи у складі очолюваної

ОСОБА_8 організованої групи, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виконала всі необхідні дії, наслідком яких стало подальше використання раніше завідомо підробленої організованою групою медичної документації в Комунальній Установі «Одеський обласний центр Медико-соціальної експертизи» Одеської обласної ради громадянами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , що фактично спричинило отримання вищевказаними особами довідок до актів огляду медико-соціальною експертною комісією (форми первинної облікової документації № 157-1/о), які встановили інвалідність, надали громадянам України призовного віку право на перетин державного кордону, а також звільнили від обов`язку проходити військову службу в Збройних силах України та інших військових формуваннях в особливий період, тобто завершила дії, направлені на створення всіх реальних умов для уникнення призову на військову службу під час мобілізації чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, тим самим умисно порушила встановлений законом порядок призову громадян України на військову службу шляхом звільнення від обов`язку проходити військову службу в Збройних силах України та інших військових формуваннях, внаслідок чого перешкодила законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період. Крім того, такі дії призвели до заниження бойової готовності, обороноздатності ЗСУ та створили потенційну загрозу основам національної безпеки України в особливий період.

В рамках вказаного кримінального провадження 21.03.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права або звільняє від обов`язків, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 28.03.2024 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги) на строк до 21.05.2024 року, включно.

13.05.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинене організованою групою;

-ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинене повторно організованою групою;

-ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене організованою групою.

Обґрунтовуючи необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 слідчий зазначає про неефективність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з огляду на повідомлення останньої про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та встановлення наявності в рамках провадження ризиків, передбачених у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на вказані обставини сторона обвинувачення просить змінити підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні:

-прокурор ОСОБА_3 вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Звернула увагу на те, що підозрювана є виконавцем злочинної діяльності та підозрюється наразі у 17 епізодах вчинення злочину.

-захисник підозрюваної заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що нова підозра пред`явлена його підзахисній не обґрунтована. Ризики викалдені прокурором є надмірними. Підозрювана не порушувала обраний відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, просив звернути увагу на вік підозрюваної та її стан здоров`я. З огляду на вищевикладене, просив відмовити у задоволенні клопотання та азстсоувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

-підозрювана зазначила, що з пред`явленою підозрою не погоджується, просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання сторони обвинувачення та матеріали надані стороною захисту, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Згідно частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Встановлено, що 21.03.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 28.03.2024 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час за виключенням необхідності залишати житло під час оголошення повітряної тривоги) на строк до 21.05.2024 року, включно.

При обрані вказаного запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 слідчим суддею враховувалася обґрунтованість підозри у вчиненні останньою злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а також наявність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1- 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, після застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: 13.05.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених:

ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинене організованою групою;

ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинене повторно організованою групою;

ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 1141 КК України за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене організованою групою.

Варто зазначити, що під час застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчим суддею перевірялась наявність обґрунтованості підозри у можливому вчиненні останньою злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, слідчим суддею встановлено таке.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України підтверджується: повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення Управління стратегічних розслідування в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 22.08.2023; повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення Управління СБ України в Одеській області; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 (голова ЛКК КНП «ЦПМСД №3» ОМР) від 30.08.2023, яка повідомила, що підлеглою їй завідувачем АСМ №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_8 здійснювалась систематична підробка медичної документації з метою сприяння громадянам України у безперешкодному проходженні МСЕК поза межами встановленого законодавством порядку направлення громадян України на відповідну медичну комісію; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 (директор КНП «ЦПМСД №3» ОМР) від 04.09.2023, яка повідомила, що підлеглою їй завідувачем АСМ №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_8 здійснювалась систематична підробка медичної документації з метою сприяння громадянам України у безперешкодному проходженні МСЕК поза межами встановленого законодавством порядку направлення громадян України на відповідну медичну комісію; протоколом обшуку у приміщеннях Комунальної установи «Одеський обласний центр Медико-соціальної експертизи» ООР за адресою: АДРЕСА_4 від 22.09.2023, в ході якого вилучено речові докази (підроблена медична документація, складена від імені лікарів різних медичних закладів, розташованих на території Одеської територіальної громади); протоколом обшуку у приміщеннях Амбулаторії № 3 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Одеської міської ради, за адресою: АДРЕСА_3 від 22.09.2023, в ході якого вилучено речові докази (комп`ютерну техніку та особисті печатки лікарів, причетних до вчинення кримінального правопорушення); протоколом обшуку за місцем фактичного мешкання сімейного лікаря АСМ №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_5 від 22.09.2023, в ході якого вилучено речові докази (в тому числі особистий мобільний телефон ОСОБА_9 ); протоколом обшуку за місцем фактичного мешкання завідувачки АСМ №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_6 від 18.10.2023, в ході якого вилучено речові докази (в тому числі особисті мобільні телефони ОСОБА_8 , чорнові записи); висновками судових експертів Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за результатами проведення 25-ти (двадцяти п`яти) судових почеркознавчих експертиз за експертною спеціальністю 1.1. «Дослідження почерку і підписів», які підтверджують факти виконання записів у підробленій медичній документації завідувачкою АСМ №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_8 , лікарем загальної практики АСМ №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_9 , медичною сестрою АСМ №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_10 та молодшою медичною сестрою АСМ №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_4 ; висновками судових експертів Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за результатами проведення 20-ти (двадцяти) судових технічних експертиз реквізитів документів за експертною спеціальністю 2.3. «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів», які підтверджують факти виконання печаток на підробленій медичній документації за допомогою кліше особистих печаток ОСОБА_8 (які фактично використовуються ними під час здійснення професійної діяльності та раніше були вилучені в ході проведення обшуків за місцем фактичної трудової діяльності фігурантів), а також підтверджують факти невідповідності кліше печаток та штампів КНП «ЦПМСД №3» ОМР, та особистої печатки голови ЛКК печаткам та штампам встановленого зразка; протоколом допиту свідка ОСОБА_27 (самозайнята особа, яка фактично співпрацює з лікарнями міста Одеси та здійснює виготовлення печаток та штампів на замовлення лікарів) від 07.02.2024, який фактично повідомив, що здійснював виготовлення печаток та штампів різних медичних закладів, розташованих на території м. Одеси та лікарів відповідних медичних закладів на особисте замовлення ОСОБА_8 , а також те, що сплата за відповідні печатки та штампи здійснювалась самостійно ОСОБА_8 на розрахунковий рахунок ОСОБА_27 , відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк»; протоколом огляду особистого мобільного телефону

ОСОБА_27 , в ході якого виявлено особисте листування між ОСОБА_27 та ОСОБА_8 за фактом відправлення ОСОБА_8 різної медичної документації (прикладів печаток) та факту погодження макетів кліше печаток, раніше замовлених ОСОБА_8 ; матеріалами та оглядом матеріалів тимчасового доступу до речей і документів, здійсненого в АТ «КБ «ПриватБанк», якими підтверджено факт відправки грошових коштів ОСОБА_8 на розрахунковий рахунок ОСОБА_27 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_28 (дільничний психіатр по Київському району м. Одеси КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР), яка повідомила, що вказані у довідках особи огляд при направленні на МСЕК не проходили, рукописні записи виконані не нею, а відтиски печаток та штампів не відповідають печаткам та штампам встановленого зразка; протоколами допитів свідків (лікарі КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» ОМР, які фактично входять у склад ЛКК) ОСОБА_29 (хірург), ОСОБА_30 (голова ЛКК при КДЦ), ОСОБА_31 (офтальмолог), ОСОБА_32 (отоларинголог), ОСОБА_33 (невропатолог), які повідомили, що вказані у довідках особи огляд при направленні на МСЕК не проходили, рукописні записи виконані не ними, а відтиски печаток та штампів не відповідають їх особистим печаткам та штампам; офіційними відповідями КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» ОМР та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР, відповідно до змісту яких, запитувані особи не проходили огляд для МСЕК у відповідних медичних закладах; офіційними відповідями КНП «Міська лікарня №8» ОМР, КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР, Одеського національного медичного університету, КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР, відповідно до змісту яких, запитувані особи не проходили лікування у відповідних медичних закладах; офіційними відповідями ТОВ «Ланжерон» (МАДИАРТ),

ТОВ «Севілья», відповідно до змісту яких, запитувані особи не проходили діагностування у відповідних медичних закладах.

Слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінального провадження, що долучені до клопотання вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а тому відхиляє заперечення сторони захисту в частині зазначення про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри.

Вирішуючи питання про появу нових та збільшення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про що зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Щодо існування ризику переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, при цьому з пред`явленою їй підозрою не погоджується, а тому, розуміючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винною у вчиненні ікримінованих їй правопорушень, може вдатися до спроб ухилитися від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування. Вказане свідчить про те, що ризик переховування підозрюваної ОСОБА_4 наразі наявний в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує посилання сторони захисту на те, що підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце роботи та місце проживання та не порушувала покладені на неї судом обов`язки, що зменшує ризик переховування підозрюваної, але при цьому звертає також увагу на те, що підозрювана наразі підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі, а тому ризик переховування не можна виключати в рамках даного кримінального провадження.

Крім того, в умовах дії правового режиму воєнного стану підозрювана має парво вільного перетину державного кордону України, що, на думку слідчого судді, додатково підтверджує наявність вищевказаного ризику.

Також, слідчим суддею встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень та які наразі не виявлені органом досудового розслідування, в тому числі кліше печаток та штампів різних медичних закладів, розташованих на території Одеської територіальної громади, а тому наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно, при оцінці наявності ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перебаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні. Так, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Поряд з цим, за змістом ч. 11 ст. 615 КПК України як докази в суді можуть бути використані і показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану. Проте хід і результати такого допиту мають фіксуватися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Тому, ризик впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваної ОСОБА_4 такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Отже, викладені вище обставини дають достатні підстави вважати доведеним ризик впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженим збільшення вже встановлених слідчим суддею ризиків (передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Сторона обвинувачення також зазначає, що наразі існують ризики, передбачені п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, слідчий суддя погоджується зі стороною захисту та вважає, що вказані ризики не доведено стороною обвинувачення, адже підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та стороною обвинувачення не зазначено яким чином остання може перешкоджати кримінальному провадженню.

У клопотанні слідчий просить змінити застосований до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1 статті 183 КПК).

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях; його роль у вчиненні кримінальних правопорушень, вік та стан здоров`я підозрюваного.

В той же час слідчий суддя враховує наведені вище характеристики кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 та вагомість встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі наведенного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 та зможе запобігти цим ризикам, оскільки ані особисте зобов`язання, ані особиста порука чи домашній арешт про застосування якого просила сторона захисту, не відповідають тяжкості наслідків від кримінальних правопорушень, у яких підозрюється особа та вагомості наданих доказів.

Домашній арешт хоч і полягає у забороні підозрюваній залишати житло цілодобово або у певний період доби, проте в обставинах цього кримінального провадження не буде досить дієвим, оскільки лише обмежує пересування особи та не зможе належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу. Тому у випадку його застосування, з огляду на встановлені слідчим суддею ризики, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання підозрюваною ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Отже, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити речі та документи, які мають значення для досудового розслідування і незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Зважаючи на викладені обставини слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 та запобігти вказаним ризикам, а тому вважає, що підозрюваній слід змінити запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що посилання захисника на стан здоров`я підозрюваною нічим не підтверджені стороною захисту, оскільки захисником у судовому засіданні не надано жодних документів на підствердження вказаних доводів.

Сторона обвинувачення просить не визначити підозрюваній ОСОБА_4 заставу з урахуванням абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Проте, слідчий суддя з огляду на те, що підозрювана ОСОБА_4 , не порушувала застосований відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виконувала покладені на неї судом обов`язки, відповідно до чого заслуговує на певний рівень довіри зі сторони суду, прийшов до висновку про можливість визначення застави останній, як альтернативного запобіжного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрювана ОСОБА_4 ) складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 60 560 грн. до 242 240 грн.).

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Поряд з цим слідчий суддя приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави враховує обставини вчинення інкримінованих підозрюваній ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, матеріальний стан підозрюваної, її роль виконавця у вчиненні інкримінованих їй злочинів та вважає за доцільне вийти за межі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України і визначити підозрюваній ОСОБА_4 заставу у розмірі 250 (двісті п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

На переконання слідчого судді вказаний розмір застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 та не є непомірним для неї.

Так, на думку слідчого судді застава у вказаному розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, та при цьому не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. ст. 178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірною, враховуючи фінансовий стан підозрюваної особи.

Слідчий суддя також переконаний, що з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваної ОСОБА_4 , необхідним є також покладення на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про зміну підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177-178, 182, 183, 193, 196-197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001126 від 23.08.2023 року відносно підозрюваної ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 16.07.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 250 (двісті п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

Роз`яснити підозрюваній, що підозрювана або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 16.07.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури та суду за першою вимогою;

- утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1