Справа № 344/3594/22
Провадження № 11-кп/4808/52/24
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000602 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2023 року, згідно з яким

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , українку, громадянку України, з середньою освітою, неодружену, непрацюючу, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 вчинила умисне протиправне заподіяння смерті - вбивство.

Злочин вчинено за таких обставин.

24.11.2021 року у невстановлений слідством час по місцю спільного проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 , під час розпивання алкогольних напоїв між ними на побутовому ґрунті виникла словесна суперечка, яка переросла у сварку, образи та зневажливе ставлення один до одного.

Під дією спиртного у ОСОБА_8 в ході суперечки виник умисел протиправно заподіяти смерть ОСОБА_10 , тобто вбити його.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяла із столу за яким розпивали алкогольні напої ніж, після чого, усвідомлюючи, що за допомогою даного ножа, шляхом нанесення удару потерпілому, вона зможе позбавити його життя, передбачаючи, що його металевою частиною - лезом вона зможе заподіяти смерть потерпілому та бажаючи цього, умисно нанесла ОСОБА_10 один цілеспрямований удар лезом в ділянки грудної клітки із життєво-важливими органами.

Від отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_10 помер на місці у своєму житловому будинку.

Згідно висновку експерта ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітки в лівій підключичній ділянці з крововиливами в грудний м`яз і м`яз з ділянки 1-го міжреберного проміжку, з ушкодженням верхньої долі лівої легені, крововиливом в ліву плевральну порожнину, яка призвела до масивної зовнішньої та внутрішньої крововтрати і має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними в момент їх спричинення.

Захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України закрити.

Вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також вирок ухвалено з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону. Вказує, що обвинувачена ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинувачення не визнає. Наголошує, що в ході судового розгляду не доведено, що умисел обвинуваченої ОСОБА_8 був спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 Пояснює, що ОСОБА_8 впродовж 10 років проживала разом із ОСОБА_10 24 листопада 2021 року, коли вона прийшла додому, ОСОБА_10 сидів за столом в кухні і пив горілку. Вона підійшла до нього та запитала коли це закінчиться. ОСОБА_10 це обурило, він почав її бити поясом з металевою пряжкою по обличчю, збив її з ніг на підлогу, став наносити ногами удари по голові, тулубу, інших частинах тіла. Коли вона підвелася, ОСОБА_10 схопив зі столу ніж, замахнувся на неї, кричав, що вб`є її. Захищаючись, вона руками, одна з яких була травмована, обхопила руку ОСОБА_10 , в якій він тримав ніж, намагаючись перешкодити йому нанести удар. ОСОБА_10 , в цей час, іншою рукою охопив її руки і в цей момент втратив рівновагу, сів на стілець, що був позаду нього, і потягнув її на себе. Вона впала на нього зверху вагою свого тіла. ОСОБА_10 , відпустив її руки, вона, перебуваючи на колінах, відповзла в іншу кімнату і лягла на ліжко. Про те, що ОСОБА_10 , отримав ножове поранення, не знала, не бачила, що він помер, вважала, що він спить, сидячи за столом. Боялася його розбудити, щоб він не конфліктував. Оскільки була сильно побита, довго лежала (дві доби), втрачала свідомість, не розуміла скільки пройшло часу. Коли почула, що брат чоловіка постукав у вікно, крикнула ОСОБА_10 , щоб той відчинив двері брату. Не почувши нічого, крикнула, що ОСОБА_10 немає вдома, оскільки дійсно так думала. Через деякий час прийшов брат ОСОБА_10 з працівниками поліції. В час сварки з ОСОБА_10 була твереза і спиртних напоїв не вживала. Стверджує, що вказані докази у вироку жодним чином не підтверджують причетність ОСОБА_8 до інкримінованого їй злочину. При цьому висновки суду про те, що ОСОБА_8 умисно нанесла удар ножем ОСОБА_10 з метою позбавити його життя, ґрунтуються виключно на припущеннях. Так, на думку суду неприязні відносини на побутовому ґрунті, сварки та бійки між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 є саме доказом того, що остання умисно, нанесла ножем один удар у життєво важливу ділянку тіла потерпілого, оскільки під час конфлікту мала намір саме позбавити життя ОСОБА_10 . Зазначає, що доказом вини ОСОБА_8 в умисному вбивстві суд також вважає і поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, оскільки з часу смерті і до виявлення тіла ОСОБА_10 пройшло два дні, обвинувачена не надала йому жодної допомоги, не просила про допомогу сторонніх осіб, не викликала швидку медичну допомогу чи поліцію. Щодо твердження обвинуваченої про те, що вона була побита та лежала в сусідній кімнаті, то відповідно до висновку експерта №27 від 06.12.2021 року, у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень і її стан дозволяв надати допомогу ОСОБА_10 , а також реально сприймати обставини вчиненого та вжити відповідних заходів. При цьому суд не взяв до уваги інформацію ЦОЗ ДКВС України в Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях про те, що 26.11.2021 р., при поступленні в УВП №12 у ОСОБА_8 були виявлені: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійні рани потиличної ділянки голови та спинки носа, забій лівого променево-зап`ясткового суглобу. Так, наявність у ОСОБА_8 закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку об`єктивно підтверджують її показання про те, що її стан не дозволяв реально сприймати обставини вчиненого та вжити відповідних заходів з надання допомоги ОСОБА_11 . Звертає увагу, що згідно п. 13 ч. ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Так, судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , всупереч своєму ж висновку суд, як встановлену обставину, вважав, що в день події ОСОБА_8 розпивала спиртні напої з ОСОБА_10 , та під дією спиртного у ОСОБА_8 виник умисел заподіяти смерть ОСОБА_10 , тобто вбити його.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_8 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, вирок суду щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України скасувати та кримінальне провадження закрити;

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, та вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення не дотримався вказаних вимог закону.

Перевіривши доводи сторін, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості зробити висновок про те, що суд першої інстанції оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достовірності та сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку достовірно встановив обставини кримінального правопорушення та прийняв обґрунтоване рішення в межах висунутого обвинувачення.

Незважаючи на визначеність і категоричність судового рішення, у даному випадку, не усунені всі сумніви у винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не спростовано всі доводи сторони захисту про не доведеність факту вчинення злочину.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, суд першої інстанції дійшов до висновку, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила умисне протиправне заподіяння смерті - вбивство.

Обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала та пояснила суду, що протягом десяти років проживала разом з ОСОБА_10 в його квартирі АДРЕСА_3 . Між ними часто виникали сварки та конфлікти. 24.11.2021 року вони були обоє вдома. ОСОБА_10 пив алкоголь, сидів за столом в кухні, вона підійшла до нього та запитала коли це закінчиться, на що він паском бив її по обличчю, наносив удари по інших частинах тіла. Біля нього на столі лежав ніж, який він взяв в руки, кричав, що вб`є її, вона його відштовхнула, він сів на стілець, що був позаду нього і потягнув її на себе. Вона впала на нього вагою свого тіла, трималася за ніж рукою. Не може пояснити механізму нанесення ножового поранення. Наміру вбивати ОСОБА_10 вона не мала, захищалася від нього. Два дні лежала в іншій кімнаті, не бачила, що ОСОБА_10 помер, не бачила калюжі крові. Думала, що він спить. Боялася його розбудити щоб він не конфліктував. Заперечила, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, однак підтвердила, що вживала в той день алкогольні напої. Підтверджує, що коли брат чоловіка стукав у вікно, то вона говорила, що ОСОБА_10 немає вдома.

Так, потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_10 , обвинувачена ОСОБА_8 була співмешканкою його брата, вони проживали разом тривалий час в квартирі брата за адресою АДРЕСА_1 . Йому відомо, що вони обоє зловживали алкоголем, внаслідок чого у них були постійні бійки і скандали. На ОСОБА_8 постійно були тілесні ушкодження. Він особисто бачив як ОСОБА_8 неодноразово йшла в стані сильного алкогольного сп`яніння, від чого падала та могла при цьому травмуватися. Були випадки, що він вів її додому, оскільки вона самостійно не могла зайти. 26.11.2021 р. його дружині зателефонувала сусідка брата та повідомила, що його не видно кілька днів. Тому він пішов до місця їхнього проживання. Двері були закриті зсередини, він стукав у вікно, на що ОСОБА_8 йому сказала щоб він йшов бо вдома брата нема. Тоді він викликав працівників поліції, зайшов з ними в квартиру, брат був мертвий, під стільцем на якому він сидів була велика калюжа крові, її не можна було не побачити, оскільки вона була досить великою. В іншій кімнаті була обвинувачена в стані алкогольного сп`яніння. В квартирі був безлад. Продавці з базару йому пізніше розповідали, що ОСОБА_8 на «п`яному базарі» продавала речі з квартири і міняла їх на алкоголь, він розуміє, що це був час коли брат був вже мертвий, бо інакше він їй не дозволив би винести щось з хати. Брат ніколи майна не виносив, на горілку не обмінював. Він працював і мав кошти на проживання.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він є сусідом покійного ОСОБА_10 , він живе на другому поверсі, а померлий з ОСОБА_8 проживали разом на першому поверсі. Вони обоє зловживали алкоголем, часто між ними були конфлікти, бачив обвинувачену побитою. Про обставини вбивства йому нічого невідомо, нічого особливого він не чув. Однак, коли він запитував обвинувачену де ОСОБА_10 , то вона йому відповіла, що він у мами. На той час він вже був вбитий. Також його дружина телефонувала брату та повідомила, що вони його не бачать. Брат прийшов, не зміг зайти до квартири, викликав працівників поліції, ОСОБА_10 був мертвий, а обвинувачена в нетверезому стані була в іншій кімнаті.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_8 , її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених письмових доказів, які в сукупності з іншими доказами поза всяким розумним сумнівом доводять вину обвинуваченої.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не спростував версію обвинуваченої ОСОБА_8 щодо механізму отримання потерпілим тілесного ушкодження, внаслідок якого настала його смерть.

Будь-якого висновку судово-медичної експертизи, про можливість або неможливість отримання таких ушкоджень, за обставин на які вказує обвинувачена ОСОБА_8 , матеріали провадження не містять.

Ні слідчим, ні судом не проводилась вказана експертиза, з метою перевірки таких показань.

Вказана неповнота не може дозволити вважати доведеними вину обвинуваченої поза розумним сумнівом.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд не надав оцінки показам обвинуваченої в частині заподіяння останній тілесних ушкоджень потерпілим, внаслідок чого і відбулась шарпанина між ними.

Матеріали провадження містять дані про наявність у обвинуваченої ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції не надав ґрунтовних висновків щодо ймовірного перебування або не перебування обвинуваченої в стані необхідної оборони, та відповідно не перевірив правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи, що чинним КПК України з одного боку, чітко визначені повноваження апеляційного суду, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції без клопотання учасників судового провадження, що покладено кримінальним процесуальним законом на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку, в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК не входять зазначені порушення вимог чинного законодавства, однак, виходячи з вимог ст. 7 КПК, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести рішення у кримінальному провадженні, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, залишивши недослідженими обставини, з`ясування, яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, й ці порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними.

Суд апеляційної інстанції вважає, що через неповноту судового розгляду, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Такі обставини унеможливлюють встановити мотиви ухвалення судового рішення та унеможливлюють перевірку правильності або неправильності таких висновків.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі, й прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 тримання під вартою продовжити на 60 днів до 30 травня 2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5