Справа № 466/7805/21
Провадження № 1-кп/466/144/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2024року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000848 від 04.11.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, -

встановив:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

На досудовому слідстві ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строк якого в подальшому було неодноразово продовжено.

До обвинуваченої ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін якого сплив.

Прокурором подано на адресу суду клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою на шістдесят днів без визначення застави, та клопотання про застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби терміном на 2 місяці, оскільки розглянути справу у передбачені законом строки не представляється за можливе, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченим не змінились.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_4 заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, та просили визначити розмір застави чи змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_5 заперечили проти застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, обвинуваченій ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого було неодноразово продовжено судом.

Обвинуваченій ОСОБА_8 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,термін якого сплив.

Відповідно до ст. 331 КПК України за клопотанням сторони обвинувачення суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в суді не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченоЇ ОСОБА_6 під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинувачених, суд бере до уваги п.1 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, їм інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину.

Суд приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_9 та виконання нею процесуальних рішень суду.

Підставою для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стали обґрунтоване обвинувачення останньої у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст. 307 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду (про що свідчить проживання ОСОБА_8 у різних орендованих квартирах не за місцем реєстрації, високий ступінь конспірації під час вчинення інкримінованих злочинів), вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти раніше розпочате (у тому числі щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту, та збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, що становило її основний дохід, а також того фактору, що остання обвинувачується у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень у складі організованої групи), знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (у тому числі речі та предмети, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів, які на даний час досудовим слідством не вилучені), незаконно впливати на свідків, вчиненого кримінального правопорушення, (зокрема свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших осіб, яким відомі обставини незаконного придбання, виготовлення, перевезення, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (повідомити інших членів організованої групи про відомі їм встановлені досудовим розслідуванням обставини провадження), а також наявність вагомих доказів про вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Окрім цього, зважаючи на те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , ОСОБА_8 відносяться до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та особливо наркотичних засобів, обіг яких заборонено, направлене проти здоров`я нації, вчинені умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак порушує основоположні цінності суспільства, наявність ознак справжнього інтересу, придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів та особливо наркотичних засобів, обіг яких заборонено, що призводить до суттєвого погіршення криміногенної обстановки як в масштабах Львівської області, так і всієї держави, призводить до формування негативного іміджу держави на міжнародній арені та на шляху європейської інтеграції в контексті неспроможності держави ефективно протидіяти організованій злочинності, незаконному збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, наявні підстави вважати, що обвинувачені, можуть продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовжити застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60діб, щодо обвинуваченої ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту терміном на 2 місяці, оскільки заявлені ризики не зменшились, більш м`які запобіжні заходи не в силі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`які.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд вправі при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину у сфері обігу наркотичних засобів.

Оскільки, обвинуваченій ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, суд вважає за недоцільне визначати обвинуваченій заставу.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 331, 372 КПК України, суд, -

постановив:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів - з 23 травня 2024року по 21 липня 2024 року включно без визначення застави.

Застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з забороною залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00год. по 07.00 год. ранку строком на 2(два) місяці з 23 травня 2024року по 21 липня 2024року включно.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом, у тому числі шляхом телефонного повідомлення про причини неявки в судове засідання;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому зареєстрована та проживає, а саме з м. Львова без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи (при наявності), що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що у відповідності до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на них зобов`язань.

Вручити копію ухвали учасникам процесу.

Скерувати копію ухвали на виконання до Державної установи «Львівська установа виконання покарань («19)» щодо обвинуваченої ОСОБА_6 .

Скерувати копію ухвали на виконання до ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області щодо обвинуваченої ОСОБА_8 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду в строк передбачений чинним законодавством з дня оголошення ухвали, обвинуваченим з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 27 травня 2024 року о 09.25год.

Суддя ОСОБА_1