Справа №:755/4507/24
Провадження №: 1-кс/755/1045/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2024 р. Слідча суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладання арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000864 від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

До слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про накладання арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000864 від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 11 березня 2024 приблизно о 23 годині 00 хвилин, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, із застосуванням вибухового пристрою (ЄО № 11144 від 11.03.2024).

У ході проведених оперативно-розшукових заходів, було встановлено, що до вчинення вказаного злочину може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому було прийняте рішення про проведення невідкладного обшуку в приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в якій перебував ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України, слідчим Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, 12 березня 2024 року, у присутності двох запрошених понятих, у період часу з 01 години 35 хвилин до 02 години 40 хвилин було проведено невідкладний обшук в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою безпосереднього переслідування особи, яка може бути причетна до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

У подальшому у ході невідкладного обшуку було виявлено та в подальшому вилучено: мобільний телефон марки «РОСО», чорного кольору.

12 березня 2024 року вилучене майно постановою слідчого було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

14 березня 2024 року ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду міста Києва надано дозвіл слідчому на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить на праві спільної часткової власності (розмір частки 1/3) ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з метою вилучення мобільного телефону марки «POCO» чорного кольору.

У ході досудового розслідування встановлено, що існують обставини, які підтверджують, що не застування арешту майна на вказане у клопотанні майно може призвести до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення доказів по кримінальному провадженню, зокрема подальшого знівечення, тому необхідно на них накласти арешт.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі з підстав викладених у клопотанні та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання, дослідивши долучені до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідча суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що на даний час у органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, для чого необхідним є належне зберігання речових доказів з метою проведення необхідних слідчих дій, тому накладення арешту на вказане вилучене майно є необхідним для запобігання можливості їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати. Вилучення вказаного речового доказу є необхідним для забезпечення його зберігання до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України з метою недопущення знищення, пошкодження, яке може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження, а тому, з урахуванням наведених слідчою підстав, на зазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дане майно має значення доказів вчинення кримінального правопорушення, а отже з метою збереження доказів від пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження існує потреба в його арешті.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладання арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000864 від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено у результаті проведення обшуку приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення, в тому числі й збереження речового доказу, з забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна, а саме на:

- мобільний телефон марки «РОСО», чорного кольору.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про арешт майна через прокурора передати для негайного виконання уповноваженому на це органу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровську окружну прокуратуру міста Києва.

Копію ухвали надіслати прокурору, іншим заінтересованим особам.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1