Справа № 336/1570/23
Пр. 1-кп/336/433/2024
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

03 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001371 від 12.09.2022, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акту, складеного відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, адреса реєстрації за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

за ознаками скоєння кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Перед початком судового засідання прокурор Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_5 подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , термін дії якого закінчується 07.04.2024. Копія клопотання отримана стороною захисту, проти чого заперечень в судовому засіданні не висловлено.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, що скеровано до суду. Наголошує, що продовжують існувати та не змінились ризики, які були підставою для застосування цього запобіжного заходу, а саме, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що немає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Сторона захисту проти задоволення клопотання та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Судове засідання проводило в режимі відеоконферензв`язку, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, який захворів на інфекційну хворобу, що виключає його конвоювання. Зазначені відомості стали відомі за повідомленням начальника конвою.

Потерпілий ОСОБА_7 заперечень проти клопотання прокурора не висловив.

Відповідно до ст.331 КПК України, розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення, у зв`язку із таким.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/4742/22, пр.1-кп/336/672/2022 від 14.09.2022 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк у шістдесят днів, а саме до 16 години 50 хвилин 11 листопада 2022 року включно.

Востаннє обвинуваченому продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 07.04.2024 включно на підставі ухвали колегії суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в межах даного провадження від 07.02.2024 під час судового засідання.

За приписами ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ряд обставин, наведених у переліку даної норми.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Розглянувши клопотання, суд дійшов висновку про збереження на даний час суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст.197 КПК України, з дати розгляду питання про продовження строку його дії.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого. Так, він офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, члени родини (мати та сестра) не мають впливу на обвинуваченого, що в сукупності свідчить й про схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень та підвищену соціальну небезпеку. Докази протилежного у справі відсутні.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що свідки, потерпілий, обвинувачений під час саме судового розгляду не допитані. При цьому, суд може обґрунтувати свої висновки за загальним правилом на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Тому суд доходить висновку, що, перебуваючи на волі, обвинувачений з метою викривлення фактичних обставин справи, може вдатися до дій задля впливу на свідків, потерпілого, чиї покази мають істотне значення для встановлення істини у справі, однак судом ще не отримані.

Саме наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування для уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини. Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджає ухиленню обвинуваченого від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що за станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі. Доказів протилежного стороною захисту не надано.

Коегія суддів також наголошує, що в розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26 липня 2001 року).

Відповідно, тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).

Крім того, у п.51 справи «Летелье проти Франції» (Letellier v. France, Заява №12369/86, від 26 червня 1991 року) Європейський суд з прав людини зазначив: суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, на думку суду, стороною обвинувачення достатньо доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_4 перебувати на волі.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними та зберігають свою актуальність.

У зв`язку із наведеним доводи прокурора щодо наявності інших ризиків суд відхиляє як недоведені.

На переконання суду клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зберігає свою актуальність й те, що продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить можливість особистої участі обвинуваченого під час судового провадження. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту, не забезпечить належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Оскільки обставини по справі з часу останнього продовження строку дії запобіжного заходу не змінились, допит свідків та потерпілого не розпочато в силу об`єктивних причин, докази під час розгляду кримінального провадження в силу вимог ст.23 КПК України мають бути досліджені безпосередньо, на підставі чого суд доходить висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 днів (відповідно до клопотання сторони обвинувачення) з 04.04.2024, адже 03.04.2024 охоплюється попередньою ухвалою.

Керуючись ст. 23, 177, 183, 197, 199, 201, 205, 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 04 квітня 2024 року до 02 червня 2024 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 02 червня 2024 року включно.

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення обвинуваченим, його захисником, прокурором шляхом подання апеляційної скарги.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3