В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. Справа № 596/1153/24

Провадження № 1-кп/596/169/2024

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області в смт. Гусятин кримінальне провадження №0000066, внесене до ЄРДР 06 травня 2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, одруженого, учасника АТО, раніше судимого:

07.11.2016 Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

04.11.2021 Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

10.12.2021 Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.162, ч.1 ст.185 КК України з застосуванням ст.70, ч.4 ст.70, п.1 ч.1 ст.72 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

12.01.2022 Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України з застосуванням ч.4 ст.70, п.1 ч.1 ст.72 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 3 місяці;

20.07.2022 Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

31.05.2024 Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.4 ст. 185, ч.3 ст.357, ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.297 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, яка відбуває покарання за вчинення умисного корисливого злочину, на шлях виправлення і перевиховання не став, а повторно вчинив крадіжку чужого майна та наругу над могилами за наступних обставин.

Так, 01.05.2024, близько 04:00 год., ОСОБА_4 , проходячи по вулиці Молодіжна у с. Васильківці Чортківського району на території домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_2 виявив припаркований без нагляду автомобіль марки «OPEL VEKTRA» р.н. НОМЕР_1 , яким користується місцевий житель ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вирішив проникнути в салон, звідки повторно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 01.05.2024, близько 04:30 год., ОСОБА_4 , непомітно, через незачинені вхідні ворота проник на територію домогосподарства ОСОБА_6 . Надалі, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, через незачинені на замок передні пасажирські двері проник в салон автомобіля, де діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, із відділення барсетки викрав грошові кошти в загальній сумі 800 гривень, з якими покинув місце вчинення злочину, а в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень.

Орім того, 02 червня 2024 року, близько 17:30 год. ОСОБА_4 , проходив повз територію Гусятинського кладовища, що розташоване по АДРЕСА_3 та у нього виник злочинний умисел направлений на скоєння наруги над могилами загиблих воїнів України.

Надалі, 02.06.2024, в період часу з 17:30 по 18:00 год. ОСОБА_4 , порушуючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, шляхом образливого ставлення, грубо демонструючи зневагу до місць поховання, демонструючи негативне ставлення до суспільних відносин, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, традиції та релігійні положення щодо поховання померлих та вияву поваги до пам`яті покійних, здійснив наруги над могилами, де поховані загиблі воїни, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в забезпеченні національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації і їх осквернення, а саме: на могилі ОСОБА_8 , 28.02.1989-24.01.2023 років життя викинув фотографію із зображенням померлого, розкидав лампадки і свічки; на могилі ОСОБА_9 , 15.03.1973-08.05.2024 років життя витягнув з землі і розкидав дерев`яний хрест та два прапори червоно-чорного і синьо-жовтого кольорів; на могилі ОСОБА_10 , 17.11.1983-30.04.2024 років життя витягнув і розкидав по землі два прапори червоно-чорного і синьо-жовтого кольорів; на могилі ОСОБА_11 , 18.08.1988-24.05.2022 років життя розкидав живі квіти з вази, відкинув у сторону штучний вінок квітів, чим спричинив моральної шкоди родичам покійних воїнів. Також на могилі ОСОБА_12 , 14.07.1971-06.11.2022 років життя пошкодив фотографію із зображенням померлого, розкидав на поверхні лампадки і інші предмети, також таємно, незаконно заволодів лампадкою на батарейці та окулярами для зору, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив моральну та матеріальну шкоду його синові ОСОБА_13 на загальну суму 400 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 297 КК України визнав повністю. Підтвердив час, місце, обставини вчинення кримінальних правопорушень. Розкаявся у вчиненому.

Надав показання, в яких зазначив, що 1 травня 2024 року він дійсно, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, скоїв крадіжку грошей з салону автомобіля марки «OPEL», яким користується ОСОБА_6 . Так, того дня зранку, проходячи по вулиці в селі Васильківці він побачив на подвірї домогосподарства автомобіль, проник на територію домогосподарства, а далі в салон автомобіля через незачинені двері та викрав грошові кошти з барсетки в сумі 800 грн.

Також, на початку червня 2024 року близько 18 год. він зайшов на територію Гусятинського кладовища, де на могилах похованих воїнів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пошкодив їх фотографії, повитягував прапори і хрести, розкидав лампадки і свічки; живі квіти з вази, штучні вінки квітів. Він не може точно пояснити, що його спонукало до таких дій. Того дня він не повністю усвідомлював, що він робить. На даний час він розкаюється у вчиненому.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони є послідовні, об`єктивно та детально відображають обстановку та обставини скоєного обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також повністю узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім повного визнання вини в скоєних кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.297 КК України самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні, зокрема, крадіжки грошових коштів з салону автомобіля потерпілого ОСОБА_6 доведена наступними доказами.

Так, згідно даних, що містяться в протоколі огляду місця події автомобіля марки «OPEL VEKTRA» р.н. НОМЕР_1 від 09.05.2024, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , при огляді салону автомобіля встановлено, зокрема, «....між передніми сидіннями виявлено барсетку з шкірзамінника чорного кольору.. всередині знаходились різні документи на автомобіль.. ОСОБА_6 повідомив, що в ніч на 01.05.2024 у відділенні барсетки знаходились грошові кошти в сумі 800 грн, які викрадено з автомобіля в нічний час.. При опиленні речей і поверхонь автомобіля криміналістичним порошком виявлено сліди папілярних узорів, які за допомогою липкої стрічки типу «Скотч» перенесено на аркуш паперу формату А4 і зафіксовано на 6-ти липких стрічках (додаток до протоколу), який поміщено в паперовий конверт». (а.с.36-37,38).

Як слідує із висновку судово-дактилоскопічної експертизи від 22.05.2024 № СЕ-19/120-24/6135-Д, із шести слідів папілярних узорів, які вилучені під час огляду від 09.05.2024 та представлених на дослідження, п`ять придатні для ідентифікації по них осіб, зокрема три сліди пальців рук, залишені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дактилокарта заповнена на ім`я якого була надана на дослідження, а саме: слід, найбільшими розмірами по осях 25x24 мм, на відрізку липкої стрічки 2, залишений безіменним пальцем правої руки; слід, найбільшими розмірами по осях 30x24 мм, на відрізку липкої стрічки 4, залишений вказівним пальцем лівої руки; слід, найбільшими розмірами по осях 25x23 мм, на відрізку липкої стрічки 6, залишений середнім пальцем правої руки.(а.с.39-48,49).

Згідно даних, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 05.06.2024, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 в присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів та показав на місці події яким чином він 01.05.2024 вчинив крадіжку грошових коштів на загальну суму 800 грн. з барсетки, що знаходилась в салоні автомобіля марки «OPEL VEKTRA», яким користується ОСОБА_6 . (а.с.50-51, 52-53).

Крім наведених доказів, винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України підтверджується також витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.05.2024 №0000066, даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 06.05.2024 року (а.с.33,34).

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 297 КК України, також повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, згідно даних протоколу огляду місця події від 03.06.2024, проведеного за участю спеціалістакриміналіста ОСОБА_16 , в присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , при огляді встановлено, зокрема, що «оглядом місця події є місцеве кладовище, яка знаходиться на вулиці Коновальця смт.Гусятин... на кладовищі, з лівої сторони, як зі сторони приміщення КНП «Гусятинська КЛ» розташовано ряд могил воїнів, які загинули за незалежність України…. Зокрема, могила ОСОБА_8 , …фото з зображенням загиблого воїна відсутнє.. ..могила воїна ОСОБА_9 …. на момент огляду дерев`яний хрест витягнутий з землі та лежить на могилі, два прапори червоно-чорного і синьо-жовтого кольорів теж витягнуті з землі і розкидані по сторонах….На могилі воїна ОСОБА_10 по обидві сторони розкидані по землі два прапори червоно-чорного і синьо-жовтого кольорів, земля дещо затоптана. Також на могилі загиблого воїна ОСОБА_12 розкидано на поверхні лампадки і інші предмети, фото воїна витягнуто з рамки, сама дерев`яна рамка пошкоджена, без скла…. за хрестом біля урни від квітів виявлено чехол синього кольору, в якому відсутні окуляри. Біля могили виявлено куски скла, ймовірно, від розбитої фотографії…. На могилі загиблого воїна ОСОБА_11 виявлено порозкидані живі квіти, відкинутий у сторону штучний вінок квітів…

Надалі, під час обробки поверхонь і предметів криміналістичним порошком виявлено сліди папілярних узорів, які за допомогою липкої стрічки типу «Скотч» перенесено на аркуш паперу формату А4 і зафіксовано на 8-ми липких стрічках (додаток до протоколу від 03.06.2024, який поміщено в паперовий конверт.». (а.с.55-56,57-59).

Згідно висновку судово-дактилоскопічної експертизи від 05.06.2024 №СЕ-19/120-24/6630-Д, із восьми слідів папілярних узорів, які вилучені під час огляду від 03.06.2024 та представлених на дослідження, шість слідів пальців рук є придатними для ідентифікації по них осіб, зокрема, слід розміром 37x20 мм, що міститься на відрізку липкої стрічки 2, залишений безіменним пальцем лівої руки, а також слід розміром 35x22 мм, що міститься на відрізку липкої стрічки 4, залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (60-64,65-72,73).

Обставини скоєного кримінального правопорушення доводяться також витягом з кримінального провадження від 03.06.2024 №0000073, даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 03.06.2024. (а.с. 74, 75).

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом», дії якого вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло та інше володіння, в умовах воєнного стану, та за ч.2.ст.297 Кримінального кодексу України, як наруга над могилою померлого, незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлого, осквернення могили воїнів, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в забезпеченні національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є учасником АТО, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, в сільську раду на нього поступали усні звернення щодо крадіжок майна, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку в психіатричному кабінеті КНП «Гусятинська КЛ».

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №392 від 04.06.2024, в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 страждав на маячний розлад, що сягає рівня хронічного психозу. Тому він не міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 за теперішнього часу страждає на маячний розлад, що сягає рівня хронічного психозу, тому він не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Питання осудності в компетенції суду. Наявність зазначеного психічного захворювання є підставою застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів. Також судом враховується думка потерпілого ОСОБА_13 щодо призначення суворого покарання за ч.2 ст. 297 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданої шкоди, думку потерпілого ОСОБА_6 про те, щоб суворо не карати обвинуваченого, а також обмежену осудність обвинуваченого.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тому, на думку суду, виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, так як суд вважає, що його виправлення можливе лише із застосуванням такого виду покарання як позбавлення волі.

При цьому, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, на переконання суду, захід примусу, визначений судом, є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу винного, та зможе забезпечити виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, водночас, не порушить справедливий баланс між вказаними інтересами суспільства та правами останнього.

З врахуванням встановлених обставин, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.4 ст. 185, ч.2 ст.297 КК України, проте не в максимальному розмірі.

Відповідно до роз`яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

У висновку ОП ККС ВС, якого той дійшов у постанові по справі № 511/37/16-к (провадження № 51-830км18) від 25.06.2018 року зазначено, що рекомендації викладені в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 стосуються лише відображеної ситуації, а не випадку вчинення засудженим злочинів до та після постановлення попереднього вироку, за яким винна особа не відбула призначеного покарання. Тому, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Крім того, у висновку ОП ККС ВС, якого той дійшов у постанові по справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18) від 01.06.2020 року зазначено, що, при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків). Крім того, визначено умови для застосування ст. 71 КК у випадку, якщо засуджений вчинив новий злочин після проголошення попереднього вироку судом першої інстанції і до набрання ним законної сили, а саме: - на час постановлення нового вироку попередній вирок набрав законної сили; - на час постановлення нового вироку засуджена особа ще не відбула повністю покарання (має невідбуту частину покарання) за попереднім вироком; - за попереднім вироком особу було засуджено із призначенням покарання або зі звільненням від його відбування з випробуванням (статей 75, 79, 104 КК); - за наслідками апеляційного розгляду попередній вирок не було скасовано із закриттям кримінального провадження чи з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції (п. 5 та п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК), а також не було скасовано повністю у випадку, зазначеному в п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК. За наявності цих умов, остаточне покарання за новим вироком має призначатися із застосуванням положень ст. 71 КК (за сукупністю вироків) також у випадках, коли суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду змінив попередній вирок або скасував частково та ухвалив свій вирок. У такому разі згідно з правилами ст. 71 КК суд першої інстанції до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (з урахуванням змін, внесених ухвалою апеляційного суду) або за вироком суду апеляційної інстанції.

Як встановлено, вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 31.05.2024 ОСОБА_4 визнано винуватим в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України та призначено йому покарання: за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.3 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.07.2022 та визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України 01.05.2024 року, тобто до постановлення вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 31.05.2024, який набрав законної сили 30.06.2024 року, а інше правопорушення, передбачене ч.2 ст. 297 КК України 02.06.2024, після постановлення вказаного вироку, покарання за яке він не відбув, а тому, з урахуванням висновків ОП ККС ВС у постанові № 390/235/19 (провадження № 51-2177кмо20) від 08.02.2021 року та у постанові № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18) від 01.06.2020 року, покарання йому слід визначити спочатку за злочин, вчинений до постановлення вироку, потім за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів), після цього за злочин, вчинений після постановлення вироку, а потім остаточне покарання призначити за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співрозмірною із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчиненого кримінального правопорушення, відповідати особі обвинуваченого та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.

Враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи №392 від 04.06.2024, суд вважає, що наявний у ОСОБА_4 на час скоєння кримінальних правопорушень психічний розлад, обмежував, але не позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто ОСОБА_4 відповідно до ст. 20 КК України є обмежено осудним.

Відповідно до ч. 2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи, у відповідності до ч. 2 ст. 20 КК України, визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і є підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 93, ч.2 ст.94 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані до осіб, які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Враховуючи ризики, передбачені ст.177 КПК України, тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, для забезпечення виконання вироку та відбування покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого залишити - тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті і тому обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 03 червня 2024 року (з моменту виконання ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в справі №596/1075/24) по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно приписів ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.297 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 31.05.2024 року призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

- за ч.2 ст.297 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 31.05.2024 та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на медичну службу кримінально-виконавчої установи, в якій засуджений відбуватиме покарання.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою у Державній установі «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)».

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 03 червня 2024 року.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 03 червня 2024 року по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-24/6135-Д від 22.05.2024 в розмірі 2271,84 грн, судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-24/6630-Д від 05.06.2024 розмірі 3029 грн. 12 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання ним його копії.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_19