Провадження № 1-кп/643/487/24
Справа № 643/2093/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за № 0000503 від 05.02.2024, яке надійшло від Салтівської окружної прокуратури міста Харкова за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

04.02.2024 приблизно о. 14 годині 00 хвилин, точний час в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , куди прийшов до свого знайомого гр. ОСОБА_5 , з яким вживали спиртні напої, побачив на ліжку в кімнаті ноутбук сірого кольору т.м. ASUS Х515Е», який належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дій якого було продовжено Указом Президента України № 254/2022 строком на 90 діб.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його спільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу скориставшись тим, що гр. ОСОБА_5 заснув, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з поверхні ліжка ноутбук сірого кольору т.м. ASUS Х515Е», який належить ОСОБА_6 , вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи становить - 19999 грн. 20 коп. Після чого покинув місце вчинення злочину із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши на свою користь.

Таким чином ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 19999 грн. 20 коп.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював кримінальне правопорушення, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння пояснив як необдуманою поведінкою та перебування на час подій в стані алкогольного сп`яніння.

В суді обвинувачений зазначив, що в повному обсязі повернув усе таємно викрадене майно власнику потерпілій ОСОБА_6 .

В свою чергу, потерпіла ОСОБА_6 звернулась до суду із письмовою заявою, в якій прохала розгляд справи провести за її відсутності, з цивільним позовом до ОСОБА_4 у неї наміру звертатися немає.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації за яким фактично мешкає, військовозобов`язаний.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття та визнає цю обставину, відповідно до ст. 66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу винного, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стосовно обвинуваченого клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило. В ході досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов не заявлений.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, процесуальні витрати в ході досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2024 - після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази по справі: ноутбук сірого кольору т.м. ASUS Х515Е», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1