Справа № 463/8100/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/606/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року про накладення арешту на майно,

з участю: захисника адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою задоволено клопотання.

Накладено арешт на предмети, які були виявлені та вилучені 04.09.2023 слідчим СУ ГУНП у Сумській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_8 під час слідчої (розшукової) дії, а саме: обшуку у кримінальному проваджені № 0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 263 КК України, до яких надано тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до:

- предмету, ззовні схожого на карабін АК-74 з маркуванням «МКМ-072 СБ №KIM08513»;

- предмету, ззовні схожого на пістолет «Форт-12» № НОМЕР_1 , з магазиномта предметамів, ззовні схожого на набої у кількості 12 штук;

- предмету у кількості 30 штук, ззовні схожі на набої;

- предмету, ззовні схожого на гільзу.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідне для проведення експертних досліджень, а тому з метою збереження речових доказів є обгрунтованими покликання слідчого на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно, та таке клопотання слід задовольнити.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, в задоволенні клопотання слідчої відмовити за безпідставністю.

Зазначає, що ОСОБА_6 не є підозрюваним чи обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Звертає увагу, що майно було вилучено у ОСОБА_6 11 вересня 2023 року, а слідча звернулась з клопотанням про накладенням про накладення арешту на майно тільки 17 вересня 2023 року.

Вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді не містить докладного опису кожної арештованої судом речі, що є порушенням вимог, передбачених ч. 1,2 ст. 23, ч. 2 ст. 100 КПК України, абзацу 2 частини 6 ст. 100 п. 2 ч. 1 ст. 372, ст. 410, 411, 412 КПК України, а саме речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, копію такої адвокат ОСОБА_7 вперше отримав 25.04.2024, що підтверджується розпискою адвоката на клопотанні про ознайомлення з матеріалами справи, відтак вважає, що такий пропущено з поважних причин.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 04.06.2024 прокурор, будучи повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи не з`явився, натомість подав клопотання про розгляд апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року про накладення арешту на майно без його участі. За таких обставин неявка прокурора не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_6 , виступ представника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Поважність причин пропуску адвокатом ОСОБА_7 строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Так, згідно з клопотанням, слідчими слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області, за процесуального керівництва Галицької окружної прокуратури м. Львова, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002486 від «04» вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2023, близько 13:20 год., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив опір працівникам правоохоронних органів під час виконання останніми своїх службових обов`язків, а саме проведення слідчої дії обшуку в рамках кримінального провадження № 0000012 від 28.02.2023 передбаченого ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 263 КК України.

Постановою слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0002486 від 04.09.2023, 13 вересня 2024 року вилучені в ході проведення 04.09.2023 обшуку речі та предмети були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідча, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Окрім того, зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Твердження представника, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, не береться до уваги, оскільки, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, доводи, на які покликається в апеляційній скарзі адвокат висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на майно, не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ст. 173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянтом, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

поновити представнику власника майна ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді