ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 Справа №607/2521/20 Провадження №1-кп/607/359/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000139 про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, безробітного, розлученого, на утриманні 1 малолітня житина, раніше судимого 18 липня 2023 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1 і 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Так, обвинувачений ОСОБА_8 , як водій, 27 лютого 2019 року о 05 год. 00 хв. керував технічно-справним автомобілем марки ВАЗ 21074, р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись із одним пасажиром в салоні, без вантажу, вул.Бродівською в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області зі сторони м.Тернополя у напрямку м.Броди.

Під час керування автомобілем обвинувачений ОСОБА_8 , як водій, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати і не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3. (б, д) ПДР України, зокрема, на ділянці дороги, що навпроти будинку АДРЕСА_2 , яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, в темну пору доби керував транспортним засобом із швидкістю 50 км/год, чим порушив вимоги п.12.2 ПДР України, які зобов`язують водія на дорогах, які мають дві і більше смуг руху в одному напрямку, рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини дороги, а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості обрати швидкість руху такою, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

В цей час, поза межами пішохідного переходу, справа наліво відносно руху автомобіля ВАЗ 21074, р.н.з. НОМЕР_1 , проїзну частину дороги по вул.Бродівській в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області, переходив пішохід ОСОБА_10 .

Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, який наближався до смуги руху автомобіля та технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзду на останнього, обвинувачений ОСОБА_8 , як водій, в порушення вимог п.12.3. ПДР України, продовжив рух та вчинив наїзд на нього.

У результаті вказаної ДТП пішохід ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми голови і шиї у виді переломів дуг 6 і 7-го шийних хребців справа з нестабільністю їх тіл і зміщенням 6-го шийного хребця допереду, струсу головного мозку, поширених саден лівої половини голови (волосяної ділянки, вуха тощо), що ускладнилась розвитком ішемічного емболічного інсульту в вертебро-базилярному басейні з вираженою загальномозковою симптоматикою і правобічним геміпарезом, гострим правобічним посттравматичним перфоративним (з розривом барабанної перетинки) середнім отитом; післятравматичним лівобічним брахіоплекситом (ураженням плечового нервового сплетіння) із глибоким парезом руки, травми лівої гомілки у виді відкритих переломів велико- і малогомілкової кісток, рани в її нижній третині, що в процесі загоєння (консолідації уламків) ускладнилась появою їх вторинного зміщення з вальгусною (досередини) деформацією нижньої третини гомілки; поширеного садна поперекової ділянки, синця в ділянці лівої кісті, численних саден обох нижніх кінцівок.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_8 , як водієм, вимог п.п. 1.5; 2.3. (б, д); 12.3 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням вказаної ДТП та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Допитаний обвинувачений ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не визнав та пояснив, що 27 лютого 2019 року він поїхав з батьком до лікарні в м.Тернопіль, бо в нього стався приступ. Близько 05 год. він, обвинувачений, повертався, як водій, на автомобілі додому з лікарні, рухаючись зі швидкістю 50 км/год та в с.Біла біля світлофора було світло, а навпроти нього сміттєвоз, з увімкненими всіма фарами, по його смузі руху. На близькій відстані від нього він, ОСОБА_8 , побачив як на його автомобіль впала людина, на що одразу застосував екстрене гальмування, людина впала на його автомобіль і скотилася по ньому. Він, обвинувачений, одразу вийшов з автомобіля, підійшов до потерпілого та намагався його підняти. Марку автомобіля сміттєвоза не пам`ятає, як і номерних знаків, бо все відбулося дуже швидко. ШМД приїхала через годину, а поліція - 1, 5 год. Дружина (цивільна) вийшла з автомобіля пізніше, через 15 хв. Автомобіль він, обвинувачений, переставив після того, коли була поліція і йому дозволили. Приїжджав легковий автомобіль, водій якого допомагав підняти потерпілого. Сміттєвоз збив потерпілого, від чого той підлетів вверх, після чого впав на дах його автомобіля і скотився на асфальт. Він, ОСОБА_8 , бачив, що сміттєвоз їде по його смузі руху, а тому тримався правої сторони.

Разом із такою позицією під час судового розгляду обвинуваченого ОСОБА_8 , винуватість останнього у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повністю доводиться дослідженими під час судового розгляду доказами у кримінальному провадженні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 27 лютого 2019 року до 20.00 год. перебував на роботі, після чого направився з друзями відпочивати, де вживав алкогольні напої. Близько 01 год. вирішив поїхати додому, а тому викликав таксі, яким проїхав до залізничного вокзалу, де вийшов, у магазині купивши пачку цигарок та пляшку пива, пішки пішов додому в напрямку с.Біла. Біля мийки автомобілів вирішив перейти дорогу, де, в процесі цього, його, потерпілого, збив автомобіль, який рухався в напрямку його руху. Тоді він, потерпілий, переходив дорогу поза межами пішохідного переходу. Автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в крайній лівій смузі руху, побачив перед самим зіткненням, в результаті якого втратив свідомість та до тями він прийшов аж у лікарні. На його, потерпілого, думку, обвинувачений міг його виявити завчасно, оскільки вулиця біля світлофора освітлюється, а він, ОСОБА_10 , переходив дорогу десь за 10 м до світлофора, сигнал якого тоді був жовтий миготливий. Одяг, в якому він, потерпілий, перебував у момент зіткнення, надав слідчому, а, в подальшому у зв`язку з його станом був спалений його, ОСОБА_10 , матір`ю;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_10 . Так, 27 лютого 2019 року вона перебувала на роботі. В цей час до неї прийшла сестра, яка повідомила, що її син перебуває в лікарні та його готують до операції. Вони зібралися та поїхали в обласну лікарню, де їй стало відомо, що на сина було здійснено наїзд та те, що на даний час його готують до операції. Після операції, вона пішла у приймальне відділення, де хотіла забрати одяг сина, однак їй повідомили, що його віддадуть лише після проведення досудового розслідування. В той час в приміщення лікарні прийшов ОСОБА_8 , який кричав по її коридорах. У лікуванні ОСОБА_8 не допомагав, хоча лікування було тривале та дороге. ОСОБА_8 запитував про те, хто йому буде ремонтувати автомобіль і говорив е, що на даний ремонт потрібно 10000 грн., на що йому відповідали, що на лікування потерпілого в 1 день витрачається 10000 грн. У ОСОБА_8 було три версії, перша - що потерпілого збила фура, друга що ОСОБА_8 засліпило і він здійснив наїзд, третю вона, свідок, не пам`ятає. Ці розмови відбувалися в ортопедії, були присутні вона, ОСОБА_12 , її матір та сестра. Вибачення обвинувачений не просив та допомоги не пропонував. Після досудового розслідування вона, свідок, спалила одяг потерпілого, оскільки він був порізаний та брудний;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила що є співжителькою ОСОБА_8 та 27 лютого 2019 року перебувала разом із останнім в салоні його автомобіля. Тоді близько 05 год. вона разом із ОСОБА_8 їхали з лікарні додому, рухалися повільно, бо була слизька дорога та туман. Вона перебувала на передньому пасажирському сидінні автомобіля, де задрімала, а прокинулася від удару, після якого запитала обвинуваченого, що трапилося, оскільки не змогла зрозуміти що впало. Коли вона прикинулася, то автомобіль вже стояв, а ОСОБА_8 попросив її вийти та допомогти йому. Вийшовши з автомобіля, побачила чоловіка, який лежав на дорозі, одразу біля автомобіля з правого боку, спереду. Автомобіль мав механічні пошкодження, а саме вибите лобове скло та дах погнутий. Чоловік впав на автомобіль з її, свідка, сторони. Коли вона, свідок, підійшла до чоловіка, який був без свідомості, то відчула від нього різкий запах алкоголю, а тому сказала ОСОБА_8 , що змушена відійти, оскільки не сприймає запаху алкоголю взагалі. ОСОБА_8 тоді ж викликав поліцію та ШМД. Додала, що впевнена у тому, що автомобіль мав інший вигляд до експертизи ніж після: була відтопирена решітка радіатора, лобове скло було більше розбите. Може підтвердити, що ШМД приїхала через годину, а поліція через 1,5 год. До моменту приїзду СОГ вона, свідок, перебувала в салоні автомобіля, а ОСОБА_8 перепаркував автомобіль в бік на відстань приблизно 0, 5 м, оскільки почався рух інших автомобілів;

- рапортом помічника чергового ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 від 27 лютого 2019 року, яким він доповів начальникові ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області про те, що 27 лютого 2019 року о 05.00 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що тоді в АДРЕСА_1 біля механічного заводу водій на автомобілі ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода (чоловіка в нетверезому стані);

- протоколом огляду місця ДТП із таблицею ілюстрацій до нього від 27 лютого 2019 року, відповідно до якого слідчим, у присутності понятих, водія ОСОБА_8 та спеціаліста ОСОБА_15 , було оглянуто проїзну частину дороги АДРЕСА_2 , зі сторони м.Тернополя в напрямку с.Біла Тернопільського району, зафіксовано там обстановку, складено схему ДТП;

- висновком судової автотехнічної експертизи №4.6-254/19 від 05 червня 2019 року, згідно якого контакт при наїзді на пішохода відбувся передньою правою частиною автомобіля ВАЗ 21074, р.н. НОМЕР_1 , на відстані наближено 19-53 см від повздовжньої його осі (декоративна накладка переднього бампера, декоративна решітка радіатора, капот моторного відсіку, переднє вітрове скло та передня кромка даху). Наїзд автомобіля ВАЗ 21074, р.н. НОМЕР_1 , на пішохода відбувся у поперечному напрямку по відношенню до елементів дороги - на лівій смузі руху транспортного потоку до центру АДРЕСА_1 . У повздовжньому напрямку - в місці, що дещо передує розміщенню початку ділянки осипу ймовірно уламків транспортного засобу, зафіксованого у протоколі огляду місця дорожнього-транспортної пригоди під умовним позначенням №3, ближня границя якого розміщується від місця наїзду на віддаль, близьку до переміщення уламків в повздовжньому напрямку за час вільного падіння, якщо переміщатись в напрямку руху транспортного засобу. Встановити в абсолютних величинах місце наїзду автомобілем на пішохода не надається можливим у зв`язку з відсутністю уточнюючої слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця пригоди;

- висновком судової автотехнічної експертизи №4.6-198/19 від 23 квітня 2019 року, за яким на момент експертного дослідження: система рульового керування наданого на дослідження транспортного засобу перебуває в працездатному стані, невідповідностей вимогам п.31.4.2 (Рульове керування) ПДР України не виявлено, робоча ОСОБА_16 система - перебуває в працездатному стані, невідповідностей вимогам п.31.4.1 (Гальмові системи) ПДР України не виявлено; фари головного світла - перебувають в працездатному стані, невідповідностей вимогам п.31.4.3 (Зовнішні світлові прилади) ПДР України не виявлено. На момент експертного дослідження несправностей (невідповідностей) вказаних систем (елементів систем), а саме системи рульового керування, робочої гальмівної системи та фар головного світла, наданого на дослідження транспортного засобу не виявлено, а тому питання про час виникнення несправностей, вплив на керування транспортним засобом, можливість виявлення водієм до моменту ДТП та перебування в причинному зв`язку з настанням ДТП позбавлені технічного змісту і по цій причині не вирішувались;

- поясненнями експерта ОСОБА_17 , який вказав, що ним було безпосередньо досліджено та оглянуто автомобіль ВАЗ 21074, р.н. НОМЕР_1 та механічні пошкодження, які він отримав. Так, даний автомобіль отримав пошкодження, внаслідок наїзду на пішохода, локалізовані в передній правій його частині. Контакт при наїзді на пішохода відбувся передньою правою частиною автомобіля ВАЗ 21074, р.н. НОМЕР_1 , на відстані наближено 19-53 см від повздовжньої його осі (декоративна накладка переднього бампера, декоративна решітка радіатора, капот моторного відсіку, переднє вітрове скло та передня кромка даху). На поверхні декоративної накладки переднього бампера в правій частині, на відстані 29-40 см від повздовжньої осі автомобіля та на висоті 37-43 см від рівня опорної поверхні, наявна потертість із відшаруванням шару бруду у вигляді відбитку структури тканини. Дані пошкодження є характерними для наїзду на пішохода. Слідів біологічного пошкодження на даному автомобілі виявлено не було. В рамках даної експертизи питання про отримання тілесних ушкоджень внаслідок наїзду іншого автомобіля не вирішувалося. На транспортному засобі наявні сліди, які характерні для наїзду на пішохода. Експертне дослідження було проведене на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду за участю слідчого СВ ТВП ОСОБА_18 , але у нього, експерта, у Висновку зазначено, що був присутній водій автомобіля ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду предметів від 01 березня 2019 року, згідно якого слідчим СВ ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області, було оглянуто відеофайл під назвою «camera091__1200» у форматі mp4, який міститься на диску №1 та відеофайл під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у форматі mp4, який міститься на диску №2, які, в подальшому, були поміщені в паперовий конверт та зафіксовано їх ознаки;

-дисками АДРЕСА_3 , які було оглянуто судом безпосередньо в судовому засіданні, н яких міститься відео руху потерпілого ОСОБА_10 та автомобіля під керуванням ОСОБА_8 ;

-висновком судово-медичної експертизи №353 від 20 березня 2019 року, відповідно до якого, при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_10 , відібраного медичними працівниками КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» 27 лютого 2019 року о 05 годині 45 хвилин, - знайдено етиловий спирт в концентрації - 2, 97 ‰ (проміллє). Метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Враховуючи швидкість зниження концентрації алкоголю в крові живих осіб у зв`язку з окисленням, виведенням його тощо (в середньому цей показник становить 0, 15 ‰ за 1 годину), можна припустити, що на момент ДТП - 27.02.2019 о 05.00 год., концентрація етилового спирту в крові ОСОБА_10 , із врахуванням часу забору взірця його крові (27.02.2019 о 05 годині 45 хвилин), могла становити приблизно 3, 10 ‰ (проміллє), що за функціональною оцінкою концентрації алкоголю в крові може відповідати показникам сильного алкогольного сп`яніння;

-протоколом огляду речей із таблицею ілюстрацій до нього від 20 травня 2019 року, згідно якого слідчим СВ ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області, у присутності понятих та матері потерпілого ОСОБА_12 , було оглянуто одяг потерпілого ОСОБА_10 , у який він був одягнений на момент ДТП, а саме: чорну чоловічу шапку із маркуванням NERO, чоловічу балонову куртку, темно синього кольору із капюшоном такого ж кольору, джинси чоловічі, синього кольору на яких наявний чоловічий ремінь, коричневого кольору та чоловічі черевики, чорного кольору із шнурівками, що були добровільно видані матір`ю потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_12 та зафіксовано їх ознаки;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 14 листопада 2019 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 у присутності понятих, на ділянці дороги «Броди Тернопіль», що в межах АДРЕСА_1 та за наявного транспортного засобу марки «ВАЗ 21074», д.н.з. НОМЕР_2 (який виконував роль транспортного засобу, що був учасником ДТП), відтворив події, які мали там місце 27 лютого 2019 року близько 05 год. 00 хв., а саме те, яким чином даний автомобіль здійснив на нього наїзд, вказавши, зокрема, на місце зіткнення, де вказане місце наїзду передує початку місця знаходження осипу, уламків транспортного засобу, тобто не суперечить висновку проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи. Надалі, потерпілий ОСОБА_10 вказав, що не бачив траєкторію та швидкість руху автомобіля до наїзду на нього. З показань водія ОСОБА_8 він рухався до наїзду із швидкістю близько 50 км/год. Слідчим пораховано, що швидкості 50 км/год, відповідає значення 13, 9 м/с (50 км/год : 3, 6 = 13, 9 м/с). Далі поняті провели заміри, а слідчий зробив за допомогою крейди розмітку, які відповідала віддаленості від місця наїзду автомобіля ВАЗ 21074 за 1 с -13,9 м; 2 с - 27,8 м; 3 с - 41,7 м, 4 с - 55,6 м; 5 с - 69,5 м. Розмітку зроблено на лівій смузі транспортного потоку до центру с.Біла. Початковою точкою для проведення розмітки взято місце наїзду на пішохода. Крейдою позначено місце знаходження автомобіля за 1, 2...5 секунд відповідними точками 1, 2...5. Для встановлення темпу руху пішохода, на проїзній частині дороги слідчим за допомогою крейди позначено відрізок довжиною 5 м та запропоновано потерпілому ОСОБА_10 пройти його 3 рази. ОСОБА_10 погодився після чого перший раз він подолав п`ятиметровий відрізок за 3,3 с, другий 3,0 с, третій за 3,0 с. Слідчим пораховано, що середній час за який потерпілий пройшов відрізок 5 м становить 3, 1 с. (3,3+3,0+3,0):3=3,1 с. Отже, темп руху потерпілого до наїзду становив 5:3,1=1,6 м/с. Далі потерпілий пройшов до місця наїзду траєкторією, як він рухався 27.02.2019 року. Траєкторію руху потерпілого позначено крейдою. Констатовано, що потерпілий спершу рухався правим узбіччям в бік центру с.Біла, а поблизу автобусної зупинки змінив траєкторію руху вліво та почав пересікати проїзну частину справа-наліво, перпендикулярно до лівого краю проїзної частини. По проїзній частині потерпілий рухався до моменту наїзду упродовж 4 секунд. Від місця наїзду на траєкторії руху потерпілого зроблено за допомогою крейди розмітку, які відповідала віддаленості пішохода від моменту наїзду за 1 с - 1.6 м; 2 с - 3.2 м; 3 с - 4.8 м, 4 с - 6.4 м; 5 с - 8 м. Після проведення розмітки проїзної частини дороги транспортний засіб та потерпілий ОСОБА_10 синхронно переміщались від точки №5 в бік місця наїзду до моменту, коли настала конкретна видимість потерпілого з місця водія автомобіля ВАЗ. В автомобілі ВАЗ-2107 місце водія почергово займали поняті, водій, слідчий та на пропозицію слідчого дивились чи спостерігається видимість статиста при умові увімкнутого ближнього світла фар. Слід відмітити, що в автомобілі ВАЗ був запущений двигун, який працював на середніх обертах. Таким чином, в ході слідчого експерименту встановлено, що конкретна видимість статиста з місця водія автомобіля ВАЗ настає в точці №5, тобто за 5 с до моменту наїзду. В момент настання конкретної видимості автомобіль ВАЗ віддалений від місця наїзду на відстань 69, 5 м, пішохід на 8 м. Однак, за 5 с до моменту наїзду потерпілий ще перебуває на узбіччі та не створює для водія небезпеки для руху. Тому автомобіль та потерпілий встановлені в точках №4 на своїх траєкторіях. Поняті, слідчий інші учасник почергово сідали на місце водія в автомобіль ВАЗ та констатували, що при такому розташуванні також чітко бачать людину, яка ступає на проїзну частину з правого узбіччя. Отже, в момент виходу пішохода з правого узбіччя на проїзну частину, автомобіль ВАЗ-2107 віддалений від місця наїзду на 55,6 м. Крім цього, в ході слідчого експерименту також було проведено заміри видимості у напрямку руху. Проведеними замірами встановлено, що в момент настання конкретної видимості потерпілого з місця водія автомобіля ВАЗ дорожня розмітка, а відповідно краї проїзної частини проглядаються на відстань щонайменше 100 м. Отже, видимість у напрямку руху становить щонайменше 100 м. Вимірювання відстаней проводилось понятими з допомогою рулетки, яка має у стрічку довжиною 30 м і ціну поділки 2 мм;

-висновком судової автотехнічної експертизи №4.6-677/19 від 20 листопада 2019 року, згідно якого в умовах цієї ДТП, яка склалася, водій автомобіля «ВАЗ 21074» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4 ПДР України. При заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ 21074» з моменту виникнення небезпеки для руху (вихід пішохода на проїзну частину дороги з правого узбіччя), мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзду на останнього. При встановлених обставинах розвитку ДТП і заданому комплексі вихідних даних, невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 21074» вимогам п.12.3 ПДР України привела до виникнення даної ДТП, тобто, причиною настання даної ДТП - наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія «ВАЗ 21074» вказаним вимогам пункту Правил;

-висновком судово-медичної експертизи №93 від 28 листопада 2019 року, відповідно до якого, на підставі медичних документів, у ОСОБА_10 при госпіталізації 27 лютого 2019 року у відділення анестезіології та інтенсивної терапії КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня», подальшому неодноразовому стаціонарному лікуванні в різних лікувальних закладах м.Тернополя (КНП «Міська комунальна лікарня №3», ТУЛ тощо), проведених численних клініко-інструментальних дослідженнях (комп`ютерної і магнітно-резонансної томографії тощо) та оперативних втручаннях, були виявлені та описані лікарями наступні травматичні зміни механічного походження: закрита травма голови і шиї у виді переломів дуг 6 і 7-го шийних хребців справа з нестабільністю їх тіл і зміщенням 6-го шийного хребця допереду, струсу головного мозку, поширених саден лівої половини голови (волосяної ділянки, вуха тощо), що ускладнилась розвитком ішемічного емболічного інсульту в вертебро-базилярному басейні з вираженою загальномозковою симптоматикою і правобічним геміпарезом, гострим правобічним посттравматичним перфоративним (з розривом барабанної перетинки) середнім отитом; післятравматичним лівобічним брахіоплекситом (ураженням плечового нервового сплетення) із глибоким парезом руки; травма лівої гомілки у виді відкритих переломів тіл велико- і малогомілкової кісток, рани в її нижній третині, що в процесі загоєння (консолідації уламків) ускладнилась появою їх вторинного зміщення з вальгусною (досередини) деформацією нижньої третини гомілки; поширене садно поперекової ділянки, синець в ділянці лівої кисті, численні садна обох нижніх кінцівок. Вищеперераховані ушкодження, зважаючи на їх вид (переломи, рана, садна, синець тощо), утворились від дії тупих предметів, незадовго до первинної госпіталізації ОСОБА_10 в Тернопільську університетську лікарню, що підтверджується відсутністю ознак загоєння зовнішніх травматичних змін на час прийняття в лікувальний заклад та рентгенологічних ознак зрощення переломів кісток за даними комп`ютерної томографії. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Утворення вищевказаних ушкоджень у ОСОБА_10 під час ДТП, обставини якої зазначені в постанові, зокрема, при травмуванні його як пішохода внаслідок наїзду (ударі об виступаючі частини) транспортного засобу, не виключається;

-поясненнями експерта Трач- ОСОБА_19 , яка вказала, що підтримує свій висновок №93 від 28 листопада 2019 року. Доповнила, що саме травма лівої гомілки у виді відкритих переломів тіл велико- і малогомілкової кісток, знаходиться приблизно на висоті, про яку говорив експерт ОСОБА_17 . Їм для експертизи не потрібні висоти пошкоджень транспортного засобу. Якщо б їм були надані одяг потерпілого та експертиза ОСОБА_17 , то вони б могли зробити відповідні висновки зазначивши висоту отриманих потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Чітко вказати висоту тілесних ушкоджень потерпілого при проведенні експертизи вона не може, оскільки вони вивчають медичні документи. Висловила думку про те, що з врахуванням всіх тілесних ушкоджень потерпілий перебував у вертикальному положенні;

-поясненнями експерта ОСОБА_20 , який вказав, що підтримує свій висновок №93 від 28 листопада 2019 року та пояснення колеги ОСОБА_21 . Окремо зазначив, про те, що в разі участі в наїзді на потерпілого двох транспортних засобів, один з яких вагонного типу, вантажний, який як таких виступаючих частин немає, то тілесні ушкодження мали б інший характер. І саме травмування лівої кінцівки потерпілого свідчить про те, що наїзд здійснив саме легковий транспортний засіб;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 29 березня 2023 року за участю ОСОБА_8 , відповідно до якого на місці події було встановлено наступне. Для участі у слідчому експерименті був використаний автомобіль марки «ВАЗ 21074», н.з. НОМЕР_2 , тобто аналогічний автомобіль тому, яким було вчинено ДТП, а також, світло та розміри якого, зі слів ОСОБА_8 відповідають великогабаритному транспортному засобі, що їхав на зустріч автомобілю ВАЗ. Учасники слідчого експерименту згідно попередньої домовленості виїхали на місце пригоди, а саме на автодорогу «Броди - Тернопіль» в АДРЕСА_1 . З метою зупинки транспортних засобів, що рухаються по дорозі, на якій сталася ДТП, за межами видимості з обох боків від місця проведення слідчої дії виставлено працівників СРПП ВП №1 (м.Тернопіль) ТРУП ГУНП в Тернопільській області, рух транспорту повністю заблоковано. На момент проведення слідчого експерименту погодні умови, а також стан атмосфери і час доби відповідали умовам, при яких сталась ДТП. В ході проведення слідчого експерименту, базовою лінією слугуватиме безномерна електроопора, що знаходиться у напрямку м.Тернопіль по ліву сторону узбіччя, за регульованим пішохідним переходом та є умовною лінією при здійсненні повздовжніх замірів слідів ДТП. Поперечні заміри проводились до лівого краю ПЧД (проїзної частини дороги) у напрямку с.Біла Тернопільського району та головної лінії дорожньої розмітки, білого кольору. Обвинуваченому ОСОБА_8 запропоновано розказати про обставини ДТП, яка відбулася 27.02.2019 року на ділянці а/д «Броди- Тернопіль», в межах с.Біла Тернопільського району, на що останній погодився та розповів наступне: 27.02.2019 року в темну пору доби він рухався на автомобілі марки ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 у напрямку с.Біла зі швидкістю близько 50 км/год з боковим інтервалом 5, 3 м до дорожньої розмітки 1.3 ПДР України із включеним світлом ближніх фар. На зустріч йому по смузі руху, якою рухався ОСОБА_8 рухався транспортний засіб марку і модель якого він вказати не може, але ймовірно це був великогабаритний автомобіль з включеним дальнім світлом фар. Даний транспортний засіб рухався зі швидкістю близько 75 км/год з боковим інтервалом від правих коліс 1, 6 м до розмітки 1.3 ПДР України. Зі слів ОСОБА_8 , даний водій вказаного вище автомобіля грубо порушував ПДР України, адже рухався по зустрічній смузі руху з моменту, коли його виявив водій ОСОБА_8 . Продовжуючи рух у вказаному напрямку та наближаючись до автомобіля, яким керував ОСОБА_8 марки ВАЗ 21074 н.з. НОМЕР_1 , водій великогабаритного транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода, який переходив ПЧД зліва на право за напрямком руху автомобіля марки ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 . Після наїзду пішохода відкинуло на капот та вітрове скло автомобіля ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 і водій ОСОБА_8 одразу зупинив авто, а невідомий водій великогабаритного транспортного засобу покинув місце події. Далі обвинувачений ОСОБА_8 вказав місце в якому з його слів, відбувся наїзд невідомим транспортним засобом на пішохода, на що останні погодився і вказане місце позначено крейдою. Поняті провели заміри та встановлено, що наїзд на потерпілого вчинено на смузі руху транспортного потоку до центру с.Біла на відстані 14 м до лівого краю проїзної частини та 31, 1 м до лінії яка використовувалась як базова (БЛ) при проведенні повздовжніх замірів слідів ДТП. Далі, ОСОБА_8 запропоновано пройти відстань від лівого краю ПЧД, що у напрямку с.Біла до місця наїзду невідомим транспортним засобом на пішохода, у такому ж темпі, в якому проходив пішохід ОСОБА_10 на момент ДТП 27.02.2019 року. На запропоноване ОСОБА_8 погодився та було встановлено наступні заміри: Перша спроба - 14, 29 с, друга спроба - 14, 29 с, третя спроба - 14, 13 с. З цього вбачається, що середній час руху пішохода з місця виходу його на ПЧД становить 14, 2 с. Швидкість руху даного пішохода становила 14 м ; 14, 2 с = 0, 98 м/с. Зі слів ОСОБА_8 автомобіль марки ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 , яким він керував рухався зі швидкістю 50 км/год, або 13, 8 м/с. (50 км/год: 3,6 =13, 8 м/с), а невідомий великогабаритний автомобіль рухався зі швидкістю 75 км/год, або 20, 8 м/с. Далі слідчий роз`яснив учасникам слідчої дії положення, що стосуються понять «конкретна видимість» і «видимість у напрямку руху». Відповідно до вимог п.1.10 ПДРУ, які визначають терміни, що наведені у цих Правилах, видимість у напрямку руху - максимальна відстань, на якій з місця водія можна чітко розпізнати межі елементів дороги та розміщення учасників руху, що дає змогу водієві орієнтуватися під час керування транспортним засобом, зокрема для вибору безпечної швидкості та здійснення безпечного маневру. Відповідно до підручника «Экспертиза дорожно-транспортных происшествий» (М.:Транспорт, 1989, с.128), конкретна видимість - це максимальна відстань, на якій з місця водія можна чітко розпізнати перешкоду за її характерними ознаками. При проведенні слідчої дії були використані методики, викладені у методичних рекомендаціях «Эксперименты по определению видимости при исследовании ДТП, совершенных в темное время суток» (Минск, 1987). Відповідно до вказаних вище методичних рекомендацій достатнім вважається переміщення транспортних засобів, що були учасниками ДТП, на віддалі, що відповідають їх руху на протязі 5 с. Відповідно до вище вказаних розрахунків, момент виходу пішохода на ПЧД, автомобіль ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 перебував на відстані: 13, 8 м/с х на 14, 2 с = 195, 9 м, а невідомий великогабаритний автомобіль перебував на відстані 20, 8 м/с х 14 ,2 = 295, 3 м. Далі, вказані транспортні засоби і пішохода, в ролі якого виступає статист, габарити і одяг якого відповідають пішоходу ОСОБА_10 приближали до місця наїзду на 0, 1 с доки настала конкретна видимість потерпілого з місця водія автомобіля ВАЗ та з місця невідомого великогабаритного автомобіля. Місця водіїв обох транспортних засобів водія почергово займали поняті, водій, слідчий та на пропозицію слідчого дивились чи спостерігається видимість статиста при умові увімкнутого ближнього світла фар в автомобілі ВАЗ та дальнього світла фар в автомобілі «Mitsubishi Outlander», н.з. НОМЕР_3 . Слід відмітити, що в даних автомобілях був запущений двигун, який працював на середніх обертах. Таким чином, в ході слідчого експерименту встановлено, що конкретна видимість статиста з місця водія автомобіля ВАЗ настає за 2, 1 с до моменту наїзду, або 29, 5 м. Також, в ході слідчого експерименту встановлено, що конкретна видимість статиста з місця водія невідомого великогабаритного автомобіля настає за 1, 6 с до моменту наїзду, або 34 м. Крім цього, в ході слідчого експерименту також було проведено заміри видимості у напрямку руху. Проведеними замірами встановлено, що в момент настання конкретної видимості потерпілого з місця водія автомобіля ВАЗ дорожня розмітка, а відповідно краї проїзної частини проглядаються на відстань щонайменше 100 м. Отже, видимість у напрямку руху становить щонайменше 100 м. Вимірювання відстаней проводилось понятими з допомогою рулетки, яка має у стрічку довжиною 50 м і ціну поділки 2 мм;

-висновком комплексної судової інженерно-транспортної експертизи №КСЕ-19/120-23/11890-ІТ від 30 листопада 2023 року, за яким в протоколі огляду місця ДТП від 27.02.2019 року та на додатку №1 до протоколу огляду місця події схемі від 27.02.2019 року відсутня задокументована слідова інформація, яка б свідчила про наїзд іншого невстановленого транспортного засобу на пішохода, тому відповісти чи технічно спроможні показання водія автомобіля ВАЗ -21074 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 , які дані ним під час проведення слідчого експерименту, про розташування місця наїзду на пішохода невстановленим транспортним засобом, експертним шляхом неможливо. Детальний аналіз слідової інформації, задокументованої на місці дорожньо-транспортної пригоди, наведений у дослідницькій частині висновку на с. 13-16, 30. Фактичні дані, засновані на показаннях водія автомобіля ВАЗ-21074 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 , що містяться в протоколі слідчого експерименту (від 29.03.2023 року), у частині розташування вказаного ним місця наїзду транспортного засобу на пішохода слід вважати неспроможними з технічної точки зору. Обґрунтування підходу до вирішення питання наведено в дослідницькій частині висновку на с. 16-18, 31. Враховуючи координати слідів гальмування коліс автомобіля ВАЗ- 21074 (номерний знак НОМЕР_1 ) по відношенню до елементів дороги, транспортний засіб на момент застосування водієм ОСОБА_8 заходів до екстреного гальмування (реагування водієм на пішохода в момент настання його конкретної видимості), розташовувався на лівій смузі руху транспортного потоку у напрямку руху до с.Біла, на відстані наближено 0,6 м до горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України. Обґрунтування підходу до вирішення питання наведено в дослідницькій частині висновку на с. 18-23, 32. Показання ОСОБА_8 , які дані ним під час проведення слідчого експерименту про те, що в момент застосування ним заходів до екстреного гальмування (реагування водієм на пішохода в момент настання його конкретної видимості) керований ним транспортний засіб рухався на відстані 5,3 м від лівої частини до горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, не можуть вважатися технічно спроможними. Враховуючи зафіксовану слідову інформацію на місці проведення огляду, зокрема сліди гальмування автомобіля ВАЗ-21074 (номерний знак НОМЕР_1 ), зіткнення останнього, при умові збереження напрямку руху невстановленого автомобіля, який рухався лівою смугою руху у напрямку до с.Біла на відстані 1, 6 м до горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, не виключалося. Обґрунтування підходу до вирішення питання наведено в дослідницькій частині висновку на с.24-25, 32. Враховуючи зафіксовану слідову інформацію на місці проведення огляду, зокрема, сліди гальмування автомобіля ВАЗ-21074 (номерний знак НОМЕР_1 ), показання водія ОСОБА_8 , які дані ним під час проведення слідчого експерименту про те, що зустрічний невстановлений транспортний засіб рухався лівою смугою руху у напрямку до с.Біла на відстані 1, 6 м до горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, не можуть вважатися технічно спроможними. По причині технічної неспроможності фактичних даних, заснованих на показаннях водія автомобіля ВАЗ-21074 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 , що містяться в протоколі слідчого експерименту (від 29.03.2023 року), експертним шляхом неможливо відповісти на запитання про технічну можливість водію автомобіля ВАЗ-21074 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 запобігти наїзду на пішохода з моменту настання його конкретної видимості. Вирішити питання щодо наявності (відсутності) у діях водія автомобіля ВАЗ-21074 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 невідповідностей технічним вимогам Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди не видається можливим. Причиною цього є технічна неспроможність фактичних даних заснованих на показаннях ОСОБА_8 , що містяться в протоколі слідчого експерименту (від 29.03.2023 року);

-поясненнями експерта ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив, що слідчий експеримент був проведений за участі потерпілого та слідчим було задано вихідні дані за наслідками слідчого експерименту, і був складений висновком судової автотехнічної експертизи №4.6-677/19 від 20 листопада 2019 року, згідно якого в умовах цієї ДТП, яка склалася, водій автомобіля «ВАЗ 21074» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4 ПДР України. При заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ 21074» з моменту виникнення небезпеки для руху (вихід пішохода на проїзну частину дороги з правого узбіччя), мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзду на останнього. При встановлених обставинах розвитку ДТП і заданому комплексі вихідних даних, невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 21074» вимогам п.12.3 ПДР України привела до виникнення даної ДТП, тобто причиною настання даної ДТП - наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія «ВАЗ 21074» вказаним вимогам пункту Правил. Ознайомившись із протоколом слідчого експерименту від 29.03.2023 року він може сказати, що вихідні дані інші. Основна версія обвинуваченого це те, що пішохода збив інший автомобіль, і шляхом відкидання останній впав на авто ВАЗ 2107. Водій вказав, що пішохід рухався зліва направо відносно руху автомобіля ВАЗ 2107. Середній час руху пішохода з місця виходу його на ПЧД становить 14, 2 с. Момент виходу пішохода на ПЧД, автомобіль ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 перебував на відстані: 13, 8 м/с х 14, 2 с =195, 9 м, а невідомий великогабаритний автомобіль перебував на відстані 20, 8 м/с х 14, 2 = 295, 3 м. Чи міг спостерігати водій т/з марки ВАЗ на відстані близько 300 м пішохода, якщо конкретна видимість статиста з місця водія автомобіля ВАЗ настає за 2, 1 с до моменту наїзду, або 29, 5 м. Вважає, показання водія ОСОБА_8 , що містяться в протоколі слідчого експерименту, технічно неспроможними. Підтримує висновки проведених за його участю експертиз у кримінальному провадженні в повному обсязі.

Зважаючи на встановлені під час судового провадження фактичні обставини, суд критично оцінює суперечливі показання обвинуваченого ОСОБА_8 , які той надавав в процесі судового розгляду щодо того, що потерпілого ОСОБА_10 збив інший автомобіль сміттєвоз, після чого останній впав на його, обвинуваченого, автомобіль, а тому вини його, ОСОБА_8 , у цьому немає, оскільки вказана його позиція повністю спростовується наведеними вище у своїй сукупності дослідженими судом доказами, серед яких, у першу чергу: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , відео з камери спостереження, висновками судових експертиз та поясненнями допитаних судом експертів.

Жоден із досліджених судом доказів навіть опосередковано не вказує на можливу наявність тоді на тій же ділянці дороги вантажного великогабаритного т/з типу сміттєвоз, а тому вказану обвинуваченим обставину суд вважає надуманою ним з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього, в процесі судового провадження, було вжито вичерпних, передбачених нормами КПК України, заходів, з метою перевірки версії розвитку подій обвинуваченого ОСОБА_8 шляхом проведення з останнім слідчого експерименту та призначення за його результатами комплексної судової інженерно-транспортної експертизи, результати яких у своїй сукупності з іншими доказами спростували вказану версію та позицію даного обвинуваченого, підтвердивши у повному обсязі обставини обвинувачення.

На підставі наведеного, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, об`єктивні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, його вік, який по місцю проживання характеризується незадовільно, ніде працює, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, яких судом не встановлено.

Водночас, суд враховує і думку потерпілого, який в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому суворе покарання, що пов`язане з позбавленням волі, а його представник поклався у цьому питанні на розсуд суду.

Таким чином, суд, враховуючи об`єктивні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, негативні дані про особу обвинуваченого, однак, також ці того, що обвинувачений, особисто, після ДТП, місця його вчинення не покинув, а викликав працівників правоохоронних органів та ШМД, приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний з позбавленням права керування транспортними засобами, ближче до нижчих меж вказаних видів основного та додаткового покарань.

Обговорюючи питання про можливість застосування при призначенні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, суд не знайшов достатніх підстав для застосування вказаної норми КК України виходячи з того, що ОСОБА_8 раніше вже двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, хоча і судимість по яких є погашеною, після вчинення кримінального правопорушення за цим вироком, був засудженим 18 липня 2023 року Зборівським районним судом Тернопільської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, яке мало місце 04 травня 2023 року, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки, процесуальну поведінку обвинуваченого, який впродовж тривалого проміжку часу жодних заходів, направлених на відшкодування шкоди потерпілому, не вжив, а тому вважає, що призначене обвинуваченому основне покарання у спосіб, описаній у попередньому абзаці даного вироку, яке належить відбувати реально, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , досягнення мети покарання та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, за вищенаведеного, виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого неможливі без ізоляції останнього від суспільства.

Що ж стосується необхідності призначати ОСОБА_8 альтернативне додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, то суд виходить із обставин кримінального провадження і, що унаслідок порушення саме обвинуваченим ОСОБА_8 , як водієм, у тому числі, через проявлену грубу неуважність, вимог ПДР України і сталася ДТП наїзд на пішохода, яка потягнула тяжкі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень у останнього, що, відповідно, ставить під сумнів можливість та навики обвинуваченого належно, безпечно, відповідно до вимог ПДР України, керувати транспортним засобом.

При цьому, як слідує з матеріалів судового провадження ОСОБА_8 за вироком від 18 липня 2023 року був засуджений Зборівським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1 і 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в ч.ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Однак, за п.23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із наступними змінами) у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 , щодо якого за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2023 року було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинив до постановлення вказаного вироку в тій справі інший злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, за який він засуджується цим вироком до покарання, що належить відбувати реально, то застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань у даному випадку не застовується. За вказаних обставин, даний вирок та вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2023 року слід виконувати самостійно.

У провадженні заявлено цивільні позови, зокрема:

- представником потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 до ОСОБА_8 та Моторно (транспортного) страхового бюро України, про стягнення солідарно із ОСОБА_8 та Моторно (транспортного) страхового бюро України 400 000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- прокурором в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_8 , а саме про стягнення з ОСОБА_8 витрат на лікування потерпілого від злочину на суму 15 928 грн.

Вищевказані цивільні позови слід вирішити наступним чином.

Стосовно цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_8 про стягнення з останнього витрат на лікування потерпілого від злочину.

Так, згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради підлягає до повного задоволення шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь місцевого бюджету в особі Тернопільської міської ради 15 928 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 , що також стверджуються довідкою КНП «ТМКЛШД» №160 від 29 січня 2020 року (р/р №UA0019751, УК у м.Тернопіль/отг. м.Тернопіль, код платежу 24062100, КОД 37977726, призначення платежу «за відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 » КБК-2406).

Стосовно цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 .

За ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як слідує з положень ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні суми на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_10 суд виходить із засад розумності і справедливості, а також враховує моральні страждання вказаного потерпілого, що мали місце внаслідок заподіяного йому тяжких тілесних ушкоджень через ДТП, що вказані тілесні ушкодження виникли в результаті прямого причинно-наслідкового зв`язку із діями обвинуваченого, а також перенесений потерпілим фізичний біль та негативні наслідки, з урахуванням молодого віку потерпілого, що настали у зв`язку із цим у виді: тривалого лікування з метою відновлення, у тому числі стаціонарного (35 дні), перенесення оперативного втручання, порушенні звичних життєвих зв`язків, неможливості працювати, створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, з урахуванням чого суд вважає, що цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 підлягає до часткового задоволення на суму 100 000 грн. шляхом стягнення із ОСОБА_8 на користь наведеного потерпілого, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди та залишивши без розгляду даний цивільний позов до Моторно (транспортного) страхового бюро України.

У кримінальному провадженні є також процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 10 460, 24 грн., які слід стягнути із ОСОБА_8 на користь держави з відповідним призначенням платежу.

Речові докази у кримінальному провадженні, зокрема: медичні картки стаціонарного хворого №03668 та №07743 на ім`я ОСОБА_10 , 3 рентгензнімки, 7 дисків КТ, які зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області, необхідно повернути ОСОБА_10 .

При цьому, накладений 01 березня 2019 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21074», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Строк відбування призначеного ОСОБА_8 за цим вироком основного покарання рахувати з моменту звернення його до виконання.

Даний вирок та вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2023 року, згідно якого ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1 і 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, - виконувати самостійно.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 до ОСОБА_8 та Моторне (транспортне) страхове бюро України задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 100 000 грн. на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди, а у задоволенні решти позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди відмовити, а також залишити без розгляду даний цивільний позов до Моторно (транспортного) страхового бюро України.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради задовольнити та стягнути із ОСОБА_8 на користь місцевого бюджету в особі Тернопільської міської ради 15 928 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 (р/р № НОМЕР_5 , УК у м.Тернопіль/отг. м.Тернопіль, код платежу 24062100, КОД 37977726, призначення платежу «за відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 » КБК-2406).

Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 10 460, 24 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні, зокрема: медичні картки стаціонарного хворого №03668 та №07743 на ім`я ОСОБА_10 , 3 рентгензнімки, 7 дисків КТ, які зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області, - повернути ОСОБА_10 .

При цьому, накладений 01 березня 2019 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21074», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , - залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1