Справа № 138/1029/24
Провадження №11-сс/801/315/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника заінтересованої особа ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.04.2024 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000060 від 01.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000060 від 01.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що потерпілий ОСОБА_8 не є цивільним позивачем, у кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, не вручено обвинувальний акт чи клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, підстави щодо накладення арешту на майно, які зазначені в клопотанні не є обґрунтованими.

На вказану ухвалу потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.04.2024 та постановити нову ухвалу про накладення арешту на майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і являє собою нежитлове приміщення першого поверху бувшого магазину «Берізка» площею 356,46 м кв., або призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апелянт вважає оскаржену ухвалу необґрунтованою, у зв`язку із грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, виходячи з того, що слідчий суддя не надав належної оцінки документам, наявним в матеріалах кримінального провадження, які ним були дослідженні, та безпідставно вказав на відсутність цивільного позову.

В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор Могилі-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_7 заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні...; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання потерпілого ОСОБА_8 про арешт майна зазначених вимог закону дотримався в повній мірі з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Вказана правова норма визначає вичерпний перелік осіб, які мають право звертатися до слідчого судді із клопотанням про арешт майна і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то ініціатор клопотання повинен неухильно їх дотримуватися.

В свою чергу, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті (накладення арешту задля забезпечення цивільного позову), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється проваджень.

Натомість, з наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що в кримінальному провадженні №0000060 від 01.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1КК України, на теперішній час нікому не повідомлено про підозру у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд наголошує на тому, що слідчий суддя в даному випадку був позбавлений законних підстав для задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_8 та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

На переконання апеляційного суду, ОСОБА_8 передчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову, не врахувавши того, що в зазначеному провадженні цивільні відповідачі (згідно з цивільним позовом) не мають жодного процесуального статусу, їм не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушень, а твердження апелянта про те, що його вимоги повністю обґрунтовані матеріалами кримінального провадження, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі твердження, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, повинні бути оцінені судом при постановленні вироку по справі, в якому, в тому числі, згідно положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, вирішується питання щодо цивільного позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі потерпілого, не є беззаперечними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене у всій сукупності, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно необхідно відмовити з огляду на викладені положення кримінального процесуального закону, оскільки жодній особі в зазначеному провадженні не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.04.2024 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4