Справа № 481/1141/23
Провадж.№ 1-кп/481/21/2024
УХВАЛА

12.03.2024 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в режимі відеоконференції з ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 426-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , обгрунтовуючи його тим, що ризики, які передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість корупційного злочину; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, у зв`язку з невстановленням місцезнаходження неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів одержавних від підлеглих військовослужбовців, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть змінити свої свідчення в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, які можуть бути пов`язані з діями із застосуванням погроз, підкупу, умовлянь з метою перешкоджання об`єктивності дослідженню в суді доказів; вчинити інше кримінальне правопорушення, про що може свідчити системний характер тривалого вимагання грошових коштів від військовослужбовців, не зменшились та не перестали існувати. Просив суд клопотання задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти заволення клопотання прокурора, оскільки у прокурора відсутні докази про спричинення тілесних ушкоджень потерпілому саме ним та вважає, що має право на заставу.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання, оскільки його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, вказані у клопотанні ризики припинили своє існування. Просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 08 квітня 2023 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово було продовжено, строк дії якого закінчується 16.03.2024р..

Частинами 1, 2 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 1 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки обґрунтованими є доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно вплавати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Саме через тяжкість покарання яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 в разі визнання його винним у вчиненні злочинів пов`язаних з вимогою передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого (вимагання), вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, що завдало значної шкоди потерпілому, в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 189 КК України); прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища (ч. 1 ст. 368 КК України); прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене повторно (ч. 3 ст. 368 КК України); непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 402 КК України); застосування насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах воєнного стану (ч. 5 ст. 426-1 КК України) неможливо запобігти застосуванню більш м`якого запобіжного заходу.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_5 встановлено, що він є військовослужбовцем, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні дитину.

У зв`язку з чим, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, те що, обставини, які взято до уваги слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишилися незмінними, тяжкість злочинів у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачуються та співмірність можливого призначеного покарання, у випадку доведеності його вини.

Клопотання захисника обвинуваченого, про обрання запобіжного заходу задоволенню не підлягає враховуючи вищевикладене та положення ч.8 ст. 176 КПК України, за змістом якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до положень абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З розгляду кримінального провадження в судовому засіданні в режимі відеоконференції оголосити перерву.

Керуючись вимогами ст. ст. 331, 336, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити до 11 травня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави - відмовити.

В судовому засіданні оголосити перерву до 02 квітня 2024р. - 13 год. 00 хв.

Доручити ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити проведення відеоконференцій за участю обвинуваченого ОСОБА_5 з розгляду кримінального провадження з Новобузьким районним судом Миколаївської області (м. Новий Буг, вул. Ярослава Мудрого,8) у судовому засіданні, яке призначено о 13 год. 00 хв. 02 квітня 2024р.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення, а обвинуваченим - з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлено 13 березня 2024р.

Суддя ОСОБА_6 -ДРИГА