Єдиний унікальний номер: 448/2012/23
Провадження № 1-кп/448/64/24
У Х В А Л А

22.02.2024 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання Оксани ТХІР,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська клопотання сторони захисту про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

його захисник-адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається:

В провадженні суду знаходяться вищевказане кримінальне провадження.

Під час судового засідання адвокат ОСОБА_5 , подала в інтересах ОСОБА_6 клопотання про скасування арешту з майна. В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 24.10.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України накладено арешт на обвинуваченого транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Crafter», білого кольору, реєстр.номер НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , а також ключ до замка запалення вказаного транспортного засобу.

Стверджує, що в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України проведено всі необхідні слідчі дії, здійснено огляд вказаного автомобіля, тощо, а тому вважає, що подальшої необхідності в арешті його приватного майна немає.

З огляду на наведене, просила суд скасувати арешт транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Crafter», білого кольору, реєстр.номер НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , а також ключа до замка запалення вказаного транспортного засобу.

ІІ. Позиція учасників та інших осіб кримінального провадження:

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник-адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали, просили суд таке задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 , заперечив проти задоволення такого клопотання.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подане клопотання про скасування арешту майна, доходить наступних висновків.

ІІІ. Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі фактичних обставин установлених з даного питання:

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями статей 7 та 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим кодексом.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 24.10.2023р. накладено арешт на транспортний засіб обвинуваченого автомобіль марки «Volkswagen Crafter», білого кольору, реєстр.номер НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , а також ключа до замка запалення вказаного транспортного засобу.

Арешт на вказане майно, накладений з метою збереження речових доказів для встановлення об`єктивної істини у справі.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Статтею 98 КПК визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Обмеження права власності на речові докази не буде свавільним та відповідатиме засаді законності із дотриманням справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження та вимогами захисту права власності особи лише у разі, якщо досягнення мети збереження речового доказу неможливо у інший спосіб, окрім як застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Про обґрунтованість накладеного на майно арешту за ст.170 КПК України буде свідчити, по-перше те, що такий захід забезпечення кримінального провадження передбачений кримінальним процесуальним законом.

Положеннями ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право мирно володіти своїм майном не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Дійсно в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення конфіскації як виду покарання.

В даному випадку, як накладення арешту майна, так і процедура його зняття передбачені положеннями статей 170-174 КПК і мають відповідну юридичну основу в національному праві, що свідчить про законність втручання у право на мирне володіння майном.

Тому досліджуючи питання щодо обґрунтованості заявленого клопотання сторони захисту Суд звертається до оцінки «справедливого балансу» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Зокрема, по справі було встановлено, що метою арешту було збереження майна, як речового доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на вказаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключ до замка запалювання було накладено з метою збереження майна, як речового доказу у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження на даний час ще не завершено, триває судовий розгляд вказаного кримінального провадження. Разом з тим, фізична наявність автомобіля на даний час не є необхідною. Жодних інших підстав подальшого утримання вказаного автомобіля, суду не надано. Фактичні обставини справи свідчать про те, що подальше застосування цього заходу у виді позбавлення права на користування майном є необґрунтованим та непропорційним обмеженням права володіння обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі вищенаведеного враховуючи те, що арешт майна носить тимчасовий характер, а також, зважаючи на можливість псування вилученого майна в ході його тривалого зберігання, крім того встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 згідно свідоцтва про реєстрацію є власником вказаного автомобіля, встановлено, що транспортний засіб він має намір використовувати в інтересах сім`ї, суд з метою забезпечення розумного балансу між завданнями кримінального провадження та майновими інтересами володільця майна вважає за необхідне частково задовольнити клопотання сторони захисту про скасування арешту на майно.

Поряд з цим, завданнями кримінального провадження вимагають збереження цього майна як речового доказу. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, із врахуванням положень ч.1 ст.100 КПК України суд не вбачає перешкод для передачі вказаного речового доказу на відповідальне зберігання його власнику.

У зв`язку із цим вважаю за необхідне передати належний ОСОБА_8 автомобіль, разом з свідоцтвом про його реєстрацію і ключем до замка запалювання, на відповідальне зберігання, із забороною розпорядження даним майном.

Враховуючи наведене, за таких обставин і міркувань, Суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню частково, з наведених вище мотивів і підстав.

Керуючись статтями 174, 314-317, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ОСОБА_2 , про скасування арешту на майно, у кримінальному проваджені про обвинувачення останнього, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 24.10.2023 року на транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Crafter», реєстр.номер НОМЕР_1 (номер кузова: НОМЕР_3 ), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключ до замка запалювання вказаного транспортного засобу, власником яких являється громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернувши такий транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію і ключ до замка запалювання власнику на зберігання і користування, заборонивши при цьому відчуження і розпорядження.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали складено 27.02.2024 року

Суддя Юрій БІЛОУС