ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , звернулася до суду з клопотанням, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 діб, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2023 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 12 грудня 2023 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду;

не залишати місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, в період воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_6 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування з свідками по даному кримінальному провадженню;

здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що невиконання покладених на нього судом обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Визначаючи вид запобіжного заходу, який буде достатнім та виправданим заходом для забезпечення запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, слідчий суддя врахувавши поведінку підозрюваного, та задля мінімізації вказаних ризиків та дисциплінування поведінки підозрюваного, погодився із доводами органу досудового розслідування про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Також слідчий суддя зазначив, що невиконання цих обов`язків може мати наслідком звернення прокурора до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, підозрюваний ОСОБА_6 подав скаргу до Черкаського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та підлягає скасуванню, оскільки слідчим суддею не в повній мірі враховано стан здоров`я підозрюваного.

Вказує, що слідчий суддя ухвалюючи судове рішення не врахувала, що підозрюваний з дитинства страждає від стійких хронічних розладів психіки. Не врахувала також те, що слідчий та прокурор підбурили психічно хворого ОСОБА_6 до відмови від захисника, який йому у передбачений згідно п. 5 ч. 2 ст. 52 КПК України.

Також підозрюваний звертає увагу на те, що в протоколі допиту підозрюваного, у постанові про прийняття слідчим відмови підозрюваного від захисника, в розписці про ознайомленням з матеріалами досудового розслідування, підроблений підпис ОСОБА_6 , оскільки останній не був допитаний, з матеріалами не ознайомлювався, від захисника не відмовлявся. Слідчий та прокурор надав слідчому судді сфабриковані докази, а суддя не дослідивши докази постановила завідомо незаконне судове рішення.

Скаржник ОСОБА_6 надіслав до суду клопотання, в якому просив поновити строк апеляційного оскарження на ухвалу суду слідчого судді.

Відповідно до п. 3 ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений строк із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають об`єднані матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001239 від 10.04.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 184 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

12.10.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Як на докази причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих правопорушень орган досудового розслідування посилається на зібрані у кримінальному провадженні докази.

Сторона обвинувачення вважає, що наведені в клопотанні слідчої дані об`єктивно свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що метою застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме:

ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , в разі не обрання йому запобіжного заходу усвідомлюючи те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з метою уникнення від покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

також наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його в місті, не виявлена, а враховуючи те, що на частині території України ведуться активні бойові дії, в разі переховування особи від органу досудового розслідування це значно ускладнить розшук підозрюваного;

також, відповідно до інформації, отриманої на виконання доручення слідчого, установлено, що ОСОБА_6 , який був повідомлений про необхідність прибуття до Черкаського РУП для проведення слідчих розшукових дій за його участі з квітня 2023 року по даний час залишив місце проживання та реєстрації, на виклики слідчого не з`являвся та на зв`язок не виходив, що підтверджує його реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до вимог ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч. 2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зазначені вимоги закону, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до частини 3статті 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному, обвинуваченому забороняється залишати.

Дослідивши надані до клопотання докази колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування доведено обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема доведено, що: ОСОБА_6 підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років., а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце тимчасового проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу може незаконно впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, свідків та інших осіб, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, характер вчинених правопорушень дає підстави вважати, що перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Отже, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти наявним ризикам.

Колегія суддів вважає, що доцільним є застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Це буде достатнім і забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та належну його процесуальну поведінку.

Отже, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, на переконання колегії суддів є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді.

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки даний запобіжний захід може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та запобігання продовження злочинної діяльності.

Що стосується доводів апелянта про неврахування психічно неврівноваженого стану підозрюваного, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 .

Всі інші обставини, наведені підозрюваним в апеляційній скарзі, специфіки злочину, характер дій підозрюваного, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосовувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч. 3 ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_6 є необґрунтованими та безпідставними, і на підставі цього задоволенню не підлягають.

Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2023 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3