Провадження 11-кп/824/5558/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.3 ст.255, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263, ч.5 ст.407, ч.4 ст.410, ч.4 ст.410 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 грудня 2023 року включно.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд вказав про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та про те, що загальносуспільний інтерес у даному випадку, переважає інтереси конкретної особи, а саме обвинуваченого ОСОБА_8 , та про відсутність, у зв`язку з цим, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу,що указує на необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого указано на незаконність ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник указав про те, що стороною обвинувачення не додано до клопотання жодного додатку, яким воно було б обгрунтовано. Так, захисник указав про відсутність ризиків зазначених в клопотанні прокурора, а саме що вони носять формальний характер,базуються виключно на припущеннях,оскільки жодного доказу, що доводять їх існування не додав. Також захисник вважав, що оскільки суд першої інстанції не отримав жодного доказу на підтвердження існування ризиків, то не здатен оцінювати будь-що і був зобов`язаний повернути таке клопотання прокурору. Вважає, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України не доведений слідчим та прокурором. На думку захисника, жодним чином не доведено, що застосування більш м'якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не буде достатнім для запобігання ризикам. Просив скасувати оскаржувану ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт із носінням електронного браслету. В разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив встановити розмір застави до розміру, визначеного ч.5 ст.182 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається із апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах ОСОБА_8 , захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 18.10.2023 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою був визначений до 16.12.2023 включно. Із 13.12.2023 року обвинувачений утримується під вартою на підставі іншої ухвали Шевченківського районного суду м. Києва. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 18.10.2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Так, необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КУпАП, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника обвинуваченого в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Поряд із цим, як вже було зазначено колегією суддів вище, скасованим може бути лише діюче судове рішення, таке, яке породжує певні юридичні наслідки. Строк дії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року закінчився 13.12.2023 року. Те, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року на час ухвалення судом апеляційної інстанції рішення за апеляційною скаргою захисника є не діючою унеможливлює її скасування.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 грудня 2023 року, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4