Провадження №1-кп/761/2067/2023
В И Р О К

іменем України

12 грудня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005064, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

І. Історія провадження.

27.06.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 надійшов (вх. № 30795) обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0005064, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2021, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 29.06.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст. ст. 314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 18.07.2022 у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

II. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, сформувався злочинний умисел спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень своєму знайомому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01 год. 00 хв., 27.12.2021, попередньо викликавши ОСОБА_6 на зустріч, а отже, достовірно знаючи про час та місце перебування ОСОБА_6 , ОСОБА_3 прибув до будинку АДРЕСА_3 з заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень, що зовні схожий на биту, де став очікувати на потерпілого.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01 год. 00 хв., 27.12.2021, ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , прибули до другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де відразу ж наштовхнулись на ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 27.12.2021, у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 01 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , наблизився до ОСОБА_6 , який здійснив спробу покинути місце події, та стоячи позаду нього, передбачаючи можливість настання тяжких наслідків для здоров`я потерпілого, діючи умисно, з мотиву особистих неприязних стосунків, наніс потерпілому не менше одного удару в область голови, тобто в область тіла, де розташовані життєво важливі органи людини, заздалегідь заготовленим та принесеним із собою предметом для нанесення тілесних ушкоджень, що зовні схожий на биту.

ОСОБА_6 , після отриманого удару продовжив спробу залишити приміщення вищевказаного під`їзду та вибіг у двір будинку АДРЕСА_3 , однак ОСОБА_3 , маючи на меті настання суспільно небезпечного наслідку у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, продовжив переслідувати потерпілого, та перебуваючи неподалік від другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , наздогнав ОСОБА_6 та використовуючи заздалегідь заготовлений та принесений із собою предмет, зовні схожий на биту, тримаючи його обома руками, наніс вказаним предметом потерпілому ще не менше двох ударів в область голови внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та опинився в положенні лежачи на асфальтованій ділянці, після чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 вказаним вище предметом схожим на биту, ще не менше двох ударів в область голови.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння: три забійні рани м`яких тканин голови (потиличної та скроневої ділянок), перелом потиличної кістки справа з розповсюдженням на основу черепа, забій головного мозку, перелом кісток носа, закрита травма правого променево-зап`ястного суглобу - перелом шилоподібного відростку ліктьової кістки зі зміщенням уламків.

Отже, своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

IIІ. Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав у повному обсязі та зазначив, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив вказані кримінально карані діяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 , зокрема, заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав в повному обсязі та просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням строком 3 (три) роки.

Потерпілий ОСОБА_6 зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 .

ІV. Положення закону, якими керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина третя та четверта статті 349 КПК України - суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Згідно пунктів 3, 4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.09.2019 у справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

V. Висновки та мотиви суду.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння.

Так, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжкими (ч. 1 ст. 121 КК України);

- особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, маючого місце реєстрації та проживання, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття.

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 70, 71 КК України суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

На підставі викладеного, при наявності обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, відсутність тяжких наслідків злочину, що в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого та критичним відношенням винного до вчиненого, суд вважає за пропорційне призначити покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Водночас, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, а тому, у порядку ст. 75 КК України приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням тривалістю на 3 (три) роки.

Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, що сприятиме досягнення мети покарання, покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та її особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та зважаючи на те, що відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Враховуючи те, що застосований запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_3 не був порушений, підстав для звернення внесеної за нього застави в дохід держави судом не встановлено, враховуючи положення ч. 11 ст. 182 КПК України, суд вважає, що внесена сума застави у розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, що внесена за обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_8 .

Керуючись статтями 2, 7, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення експертиз:

- № 042/1-752-2021 від 29.12.2021 у сумі 994 (дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 00 копійок на користь держави;

- № 042-326-2022 від 13.06.2022 у сумі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) гривень 00 копійок на користь держави.

Заставу в розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, що внесена за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рахунок отримувача: UA1012089, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача 26268059, отримувач: Державна казначейська служба України, призначення платежу: застава за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 29.12.2021 по справі 761/46250/21 - повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/1216/22 - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме:

-Бейсбольну биту чорного кольору з написом «Саша всегда прав», яку поміщено до поліетиленового пакету зеленого кольору (квитанція № 264/SHEV_ZAGAL/2022/133010/1) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1