Справа №333/312/24
Провадження №1-кс/333/288/24
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (за ст.366 КК України службове підроблення), -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (за ст.366 КК України службове підроблення). В обґрунтування скарги зазначає, що на розгляді Орджонікідзивського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження №0000640 від 23.08.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.111 КК України. Під час дослідження в суді протоколу обшуку житла від 24.01.2023 року та перегляду відеозапису проведення обшуку було встановлено факт фальсифікації слідчим ДБР протоколу обшуку від 24.01.2023 року, а саме: внесення до протоколу обшуку житла речей, які в житлі не знаходилися, а були записані слідчим безпосередньо перед обшуком житла. Зазначені речі слідчий ДБР вилучив у затриманого раніше ОСОБА_3 , заніс їх до житла і під час оформлення протоколу обшуку незаконно вписав їх до протоколу як то, нібито відшукані в квартирі. Зазначені протиправні дії слідчого задокументовані у відеозаписі проведення обшуку житла який досліджений та переглянутий у суді. 15 грудня 2023 року через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» обвинувачений ОСОБА_3 направив до Запорізької обласної прокуратури повідомлення про скоєння слідчим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України (службове підроблення), про що йому було надано лист підтвердження №2/10-К-2259 від 15.12.2023 року. 05 січня 2024 року через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ним отримано відповідь Запорізької обласної прокуратури, реєстраційний номер 31/2-Р від 26.12.2023 року, згідно даної відповіді заяву ОСОБА_3 передано за належністю до ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополі. Проте, до теперішнього часу уповноваженою особою ТУ ДБР у м.Мелітополі інформація викладена в повідомленні про вчинення злочину до ЄРДР не внесена, досудове розслідування не розпочато. За такого, ОСОБА_3 змушений звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаржник, у судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Крім цього, зазначив, що йому надійшла відповідь від ТУ ДБР розташованого в м.Мелітополі, згідно якої відомості щодо його повідомлення не внесені до ЄРДР оскільки в них не виявлено складу злочину. На підставі того, що слідчі не здійснили будь-яких дій спрямованих на перевірку відомостей про які він зазначив та йому не надано обґрунтованого рішення, такі діє є незаконними та порушують його права.

Представник ТУ ДБР розташованого в м.Мелітополі (з дислокацією в м.Мелітополі та м.Запоріжжі), будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду скарги, у судове засідання, не з`явився. Через канцелярію суду надав листа за яким зазначено, що повідомлення про вчинення кримінального провадження розглянуто, заявнику надано обґрунтовану відповідь про відсутність ознак злочину та роз`яснено останню його право на оскарження даного висновку в суді.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Матеріалами справи встановлено, що 15.12.2023 року скаржником до Запорізької обласної прокуратури подано заяву про вчинення злочину відносно нього слідчий ДБР ОСОБА_4 , передбаченого ст.366 КК України. Станом на день подання скарги, відомості щодо його заяви до ЄРДР не внесені.

05.01.2024 року Запорізькою обласною прокуратурою вказану заяву ОСОБА_3 про вчинення злочину направлено за належністю до ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополь, для вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР.

Листом ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополь від 12.01.2024 року №155зкп/мл-2024/17-02-230/24 на адресу Запорізького слідчого ізолятора, для передання ОСОБА_3 , повідомлено, що в його заяві про вчинення злочину не виявлено достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Частиною 1 ст.366 КК України передбачено кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Об`єктивна сторона службового підроблення полягає в перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності, до офіційного документа.

Виходячи з положень ч.1 ст.366 КК України суб`єктивна сторона злочину, передбаченого цими нормами кримінального закону, характеризується наявністю прямого умислу у винної особи, тобто суб`єкт має чітко усвідомлювати, що він вносить до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, вчиняє інше підроблення документів, або складає та видає завідомо неправдиві документи і бажає так чинити.

Вказане відповідає висновку, викладеному в постанові ВС у справі № 742/318/18 від 04 червня 2020 року.

Таким чином, суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, характеризується тільки прямим умислом, бо винний діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, що вносяться ним до офіційних документів, або усвідомлює, що документ, який він видає, повністю чи частково не відповідає дійсності (є неправдивим).

Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною другої цієї норми передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього визначає Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом Генерального прокурора №231 від 17.08.2023 р. (Далі Положення).

Згідно вказаного вище Положення реєстраторами Реєстру, зокрема, є прокурори, керівники органів прокуратури (п.6 глави 2 розділу І).

Внесення відомостей до реєстру здійснюється з дотриманням таких строків (про): заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений ч.1 ст.214 КПК України( п.1 глави 2 розділу ІІ).

Заява про вчинене кримінальне правопорушення відповідає вимогам ч.5 ст.214 КПК України та глави 3 розділу ІІ Положення.

Відповідно до п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначений ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Згідно наявних в матеріалах справи даних, 15.12.2023 року ОСОБА_3 звернувся до Запорізької обласної прокуратури із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, яка в подальшому була перенаправлена до ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополь.

За результатами розгляди заяви ОСОБА_3 керівником першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополь ОСОБА_5 12.01.2024 року була надана відповідь про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР у зв`язку із встановленням відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки зміст викладених у зверненні обставин не надав можливості прийти до висновку щодо наявності події кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді таке рішення відповідає вимогам ст.214 КПК України, оскільки заява про вчинення кримінального правопорушення не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення злочину з боку слідчого ТУ ДБР ОСОБА_4 .

Слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи викладені у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, ґрунтуються на суб`єктивні оцінці та зводяться до незгоди із тактикою проведення окремих слідчих та процесуальних дій під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що підстави для внесення відомостей за даною заявою до ЄРДР та відповідно зобов`язання уповноваженої особи ТУ ДБР вчинити такі дії відповідно до ст.214 КПК України, відсутні.

Відповідно до ч.1ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.303, 306-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (за ст.366 КК України службове підроблення), відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1