Провадження № 1-кс/204/3388/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро, клопотання слідчого СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра, Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000634 від 06.06.2023 року, про продовженнястроку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4. ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра, Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000634 від 06.06.2023 року, про продовженнястроку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4. ст. 152 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 в період часу з 2016 року по 2019 рік (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим), маючи на меті вчинення дій сексуального характеру пов`язаних з вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, з метою задоволення власної статевої пристрасті від розпусних дій з малолітньою особою, став на шлях вчинення умисного злочину, пов`язаного з порушенням статевої свободи та статевої недоторканності особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди. Так, в період часу з 2016 року по 2019 рік (точний час, під час досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, користуючись довірою своєї малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та оральним проникненням в її тіло з використанням геніталій. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення насильницьких дій, бажаючи задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи малолітній вік своєї доньки ОСОБА_7 , природну вікову незрілість, в період часу з 2016 року по 2019 рік (точний час, під час досудового розслідування встановити не надалось можливим), перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , користуючись відсутністю поблизу матері малолітньої особи та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, користуючись безпорадним, з огляду на вік, станом малолітньої ОСОБА_7 , перебуваючи у безпосередній близькості до останньої, знімав одяг з потерпілої та вчиняв дії сексуального характеру, а саме: оголення статевих органів ОСОБА_7 , непристойні доторкання до них та різного виду маніпуляції, чим стимулював власне статеве збудження після чого в подальшому проникав статевим органом в ротовий отвір ОСОБА_7 , задовольняючи таким чином свою статеву пристрасть, чим посягнув на статеву недоторканість, нормальний фізичний та психічний розвиток малолітньої доньки. Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, в період часу з 2016 року по 2019 рік (точний час, під час досудового розслідування встановити не надалось можливим) перебуваючи за місцем свого мешкання у будинку АДРЕСА_1 , використовуючи фізичну та вікову перевагу, усвідомлюючи, що малолітня ОСОБА_7 , не розуміє характер та значення вчинюваних відносно неї протиправних дій, користуючись безпорадним станом потерпілої, яка, у тому числі через свій вік не здатна фізично чинити опір та уникнути злочинного посягання через свою фізичну та психічну слабкість, клав оголену ОСОБА_7 на диван та знімав із себе та неї одяг. Далі ОСОБА_5 будучи без одягу, оголеним, лягав на малолітню ОСОБА_7 та почав вчиняти дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням своїм статевим органом, які проявились у вагінальному проникненні ОСОБА_5 геніталіями в тіло ОСОБА_7 , незалежно від її добровільної згоди, після чого вчиняв статевий акт з останньою, таким чином задовольняючи свою статеву пристрасть, чим посягнув на статеву недоторканість, нормальний фізичний, а також психічний розвиток малолітньої доньки. Таким чином, ОСОБА_5 маючи на меті задоволення свої статевої пристрасті, посягаючи на нормальний моральний, фізичний та психічний розвиток малолітньої потерпілої, будучи достовірно обізнаний про вік своєї доньки ОСОБА_7 , вчиняв насильницькі дії відносно останньої негативно впливаючи на її психіку та на фізичний розвиток. Далі ОСОБА_5 наказував малолітній ОСОБА_7 не розповідати нікому про те, що між ними сталося, погрожував останній тим, що віддасть її до сім`ї з нетрадиційними сексуальними відносинами, тим самим здійсняв на малолітню потерпілу моральній тиск та залякування останньої. Внаслідок злочинних дій, які знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями інтимного спілкування людей, ОСОБА_5 посягнув на основі принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків, оскільки, вчиняючи насильницькі дії щодо малолітньої ОСОБА_7 , він створив загрозу деформації її моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми та нормальному моральному і фізичному становленню, а також формуванню у неї антиморальних поглядів. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій особи, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування) вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди. Правова кваліфікація кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування) вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди. 18.09.2023 року ОСОБА_5 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. Підозра відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: допитом законного представника ОСОБА_8 ; допитом потерпілої ОСОБА_7 ; висновок спеціаліста від 19.06.2023 року; висновок експерта №7с/е; висновком експерта №СЕ-19/112-23/6670-ПС від 23.08.2023 року; допитом свідка ОСОБА_9 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 ; а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності. Крім того, із врахуванням критеріїв обґрунтованості підозри, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України. Аналізуючи зібрані докази, орган досудового розслідування приходить до висновку про наявність фактів та відомостей, які вказують на те, що саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причетний до скоєння вищевказаного злочину. Також, проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, досудове розслідування приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення останнім особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України та в п. 1,2,4,5 ст.178 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином. В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: Можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років.. В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінального правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Слід зазначити, що ОСОБА_5 є працездатною особою, проте постійного офіційного місця роботи не має, міцних соціальних зв`язків не має, що вказує на можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду. Крім того, враховуючи, що наразі у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на всій території України діє воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому продовжений та на теперішній час не скасований, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може покинути територію Дніпропетровської області та України. Можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що ОСОБА_5 відомі особисті дані та місце проживання потерпілої, яка крім цього являється близькою родичкою донькою останнього, та проживає з ним за одним місцем мешкання та свідків у даному кримінальному провадженні, тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений особливо тяжкого кримінального правопорушення шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди. Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи, що в ході досудового розслідування встановлено що підозрюваний ОСОБА_5 є працездатною особою, проте офіційно не працевлаштований, що свідчить про наявність не спростованого ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином шляхом зміни місця мешкання, а також враховуючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на всій території України введено воєнний стан, який наразі є продовженим та не є скасованим, що доводить вказаний ризик та демонструє можливість впливу підозрюваного ОСОБА_5 на хід досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, ступінь реалізації злочинного умислу підозрюваним, суспільну небезпеку дій підозрюваного, , досудове розслідування приходить до висновку, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_5 таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду; знищення, незаконного впливу на потерпілу та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не призведуть до забезпечення нормальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а враховуючи те, що такі запобіжні заходи як: - особисте зобов`язання; - застава; - домашній арешт; не зможуть зашкодити підозрюваному уникнути від органу досудового розслідування, оскільки базуються лише на суб`єктивному відношенні підозрюваного до необхідності виконання покладених на нього обов`язків, а - особиста порука не може бути застосована ОСОБА_5 з урахуванням відсутності осіб, які заслуговують на довіру. Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. На думку органу досудового розслідування та прокурора, враховуючи що злочин у кримінальному провадженні, в рамках якого подається клопотання про застосування запобіжного заходу, вчинений із застосуванням насильства, визначення розміру застави є недоцільним. На підставі вищезазначеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати відносно обвинуваченого домашній арешт.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані прокурором матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184, 199 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, відомості про вчинення якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000634 від 06.06.2023 року. За результатами досудового розслідування обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 скеровано 15.11.2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, підготовче судове засідання призначено на 17 листопада 2023 року о 14.00 год.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 застосований ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2023 року і закінчується 17.11.2023 року, підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні не проведено.

Прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі від десяти до п`ятнадцяти років, обвинувачений, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та прокурора та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання строком до 60 днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризик, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не знайшов свого підтвердження під час судового засідання.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, із застосуванням насильства, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, ч.6 ст.199, ст.ст. 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра, Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000634 від 06.06.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4. ст. 152 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, тобто до 14 січня 2024 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1