Справа №127/1769/23
Провадження № 1-кп/127/43/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 20.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України разом із клопотанням про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2023 постановлено призначити розгляд обвинувального акту в судовому засіданні зі стадії підготовчого судового провадження.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає та просив суд викликати у судове засідання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував, щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явився, оскільки був залучений органом досудового розслідування виключно для написання заяви обвинуваченим щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, оскільки написання такої заяви вимагає обов`язкову присутність захисника, як те прямо передбачено нормами ст. 302 КПК України, а тому суд, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 , який просив суд провести підготовче судове засідання у відсутність захисника, вважає за можливе проводити підготовче судове засідання у відсутність захисника.

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: 1) протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу; 2) протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; 3) протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 298-4 цього Кодексу; 4) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчинені злочину.

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру, закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 219 КПК України передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчене з дня повідомлення особі про підозру протягом сімдесяти двох годин у розі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку.

Як вбачається із обвинувального акту затвердженого прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 від 13.01.2023 органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 13.01.2023 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру.

В подальшому, 13.01.2023 було повідомлено про завершення дізнання та направлено матеріали кримінального провадження прокурору для затвердження обвинувального акту.

13.01.2023 прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 було затверджено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні та 13.01.2023 обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування під розписку було вручено обвинуваченому ОСОБА_3 та його захиснику ОСОБА_5 .

Однак, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України було скеровано до Вінницького міського суду Вінницької області лише 19.01.2023 та відповідно отримано судом 19.01.2023, тобто через 6 днів після повідомлення ОСОБА_3 про підозру, тобто у порушення вимог визначених ст. 219 КПК України.

Статтею 113 КПК України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідними положеннями цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.09.2021 у справі № 711/3111/19, згідно ст. 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст. 113 КПК України).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, український законодавець на протязі останніх декількох років вніс низку важливих змін до чинного КПК стосовно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК України і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.

Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 ч. 1 ст. 284 КПК України було доповнено п. 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, та не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, по яких відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Внесені зміни відповідають загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у ст. 28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так Європейський суд з прав людини у справі «Іванов проти України» зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції Європейський суд з прав людини висловив у справах «Карт проти Туреччини» (пункт 68), «Вемхофф проти Німеччини» (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги, повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

Також, Верховний Суд у постанові від 15.09.2021 у справі № 711/3111/19 звертає увагу на те, що в інтерпретації до чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 556/1381/18, від 01.07.2021 у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 712/6375/18, від 15.03.2021 у справі № 676/6116/18, від 05.04.2021 у справі № 676/804/20, від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

З огляду на положення ст. 2 КПК України, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та істотне порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої ст. 28 КПК України щодо розумних строків, суд вважає, що ОСОБА_3 слід вважати таким, що не набув процесуального статусу обвинуваченого.

Відповідно ж до змісту ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.

Верховний суд у постанові від 15.09.2021 у справі №711/3111/19 зробив висновок, що направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20, від 26.05.2021 у справі № 199/4574/20, від 01.07.2021 у справі № 752/3218/20, в ухвалі від 12.08.2021 у справі № 487/6166/20.

Таким чином, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчився 16.01.2023, будь-яких перешкод своєчасного скерування обвинувального акту до суду у прокурора не було.

Натомість судом встановлено та підтверджено матеріалами кримінального провадження, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України складений та затверджений прокурором 13.01.2023, а направлений до Вінницького міського суду Вінницької області 19.01.2023 та отриманий судом лише 19.01.2023.

Вказане свідчить про очевидне порушення стороною обвинувачення вимог кримінального процесуального законодавства України, а тому суд приходить до висновку про доцільність закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України після повідомлення особі про підозру.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2022 підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення із ОСОБА_3 на користь держави витрат за проведення експертизи у вказаному кримінальному провадженні, оскільки, як було зазначено вище, ОСОБА_3 не набув процесуального статусу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 219, 284, 314, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 20.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України закрити, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати за проведену експертизу у сумі 3 020,48 грн. - віднести на рахунок Державного бюджету України.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2022 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію ухвали суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після її оголошення.

Суддя: