Справа № 359/9441/23
Провадження № 1-кс/359/1609/2023
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2023 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль з технічною аудіо та відео фіксацією клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ст..лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Головурів Бориспільського району Київської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області згідно вироку від 07.02.2018 за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 за погодженням прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно клопотання, 25.09.2023 близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився у відділенні хірургії КНП «Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування» за адресою: Київська область м. Бориспіль вул. Котляревського, 1, де у нього виник кримінальний протиправний намір на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, 25.09.2023 о 08 год. 45 хв. ОСОБА_4 зайшов до приміщення палати № 15, де знаходилася на стаціонарному лікуванні раніше невідома йому ОСОБА_8 , яка лежала в ліжку та тримала в руках свій мобільний телефон марки «Philips Е169», чорного кольору, вартістю 600 гривень, та діючи умисно, ОСОБА_4 вихватив з її рук вказаний мобільний телефон, чим вчинив відкрите викрадення чужого майна.

Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного наміру направленого на відкрите викрадення чужого майна, діючи в присутності ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, діючи умисно, не реагуючи на вимоги потерпілої ОСОБА_8 повернути їй мобільний телефон, підійшов до сусіднього ліжка та відкрито викрав з тумбочки мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C», таємно синього кольору, вартістю 2000 гривень, що належить ОСОБА_9 , яка в цей час була відсутня в зазначеній палаті.

Відкрито заволодівши вищевказаними мобільними телефонами, ОСОБА_4 втік з місця скоєння злочину.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 600 гривень та потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Підозра ОСОБА_4 у вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України, доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник та підозрюваний проти клопотання заперечили та просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, позицію захисту та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, по наведеним вище обставинам.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_4 знаходить своє підтвердження зібраними у справі доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 .

Так, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, на підтвердження обґрунтованості підозри досудовим слідством зібрано ряд зазначених в клопотанні доказів.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, що має місце по даному кримінальному провадженню, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , суд враховує, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно дотримуватися вимог ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, при цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У Рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії», а також правових позицій, викладених у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», та у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У справі «Ігнатов проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 і 4, є серед основоположних прав, що захищають фізичну безпеку особистості і в цій якості її важливість має першорядне значення. Її головна мета полягає в тому, щоб не допустити свавільного або необґрунтованого позбавлення волі. Зокрема, можна ідентифікувати три основні засади у практиці Суду: вичерпний характер винятків, які повинні бути інтерпретовані строго і які не допускають широкого трактування відповідно до інших положень Конвенції (зокрема, статті 8-11 Конвенції); законності затримання, включаючи матеріальне та процесуальне право, що є вимогою ретельного дотримання принципу верховенства права. Одним з найбільш поширених видів позбавлення волі у кримінальному провадженні є досудове тримання під вартою. Таке тримання є одним із винятків із загального правила, що кожна людина має право на свободу (параграф 1 статті 5), та передбачено в підпункті (с) пункту 1 статті 5 Конвенції.

Аналізуючи доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також зіставляючи їх з вищевказаними вимогами кримінального процесуального закону і практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором під час судового засідання не наведено достатніх і належних переконливих доказів існування у сукупності всіх ризиків зазначених в клопотанні.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має визначене місце проживання, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вказане слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. Крім того, на підозрюваного слід покласти такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, на визначений ним час; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів та заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, що провадить досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, на визначений ним час; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні.

Строк домашнього арешту рахувати з моменту винесення ухвали - 26.09.2023.

Строк дії ухвали до 24 год. 00 хв. 24 листопада 2023 року.

В задоволенні іншої частини вимог клопотання - відмовити.

Ухвалу для контролю за поведінкою підозрюваного направити начальнику Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 29 вересня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1