Провадження № 1-кп/337/54/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в порядку спеціального судового провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Громадянин України ОСОБА_7 приблизно 08.04.2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Токмак, Токмацької міської територіальної громади, Пологівського району, Запорізької області, будучи проросійськи налаштованою особою, прийняв пропозицію від невстановлених осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації, та надав добровільну згоду на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі «Токмацький головний відділ ГУ МВС в Запорізькій області» (мовою оригіналу: «Токмацкий ГО ГУ МВД в Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території Токмацької міської територіальної громади.

Починаючи з квітня 2022 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території міста Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області яка з 26.02.2022 року, і по теперішній час, є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи настання негативних наслідків, добровільно та ініціативно вступив до лав незаконного правоохоронного органу - «Токмацький головний відділ ГУ МВС в Запорізькій області» (мовою оригіналу «Токмацкий ГО ГУ МВД в Запорожской области»), зайнявшипосаду інспектор виправних робіт, відповідальний за транспорт із місцем фактичного розташування: Запорізька обл., Пологівський р-н, м. Токмак, вул. Центральна, буд. 43, колишнє приміщення Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Обіймаючи посаду пов`язану із охороною прав і свобод людини, протидією злочинності, підтриманням публічної безпеки і порядку, охороною громадського порядку і громадської безпеки, досудовим розслідуванням та іншими правоохоронними функціями, фактично поклавши та виконуючи повноваження Національної поліції України, ОСОБА_7 , здійснює свою протиправну діяльність в інтересах окупаційної влади держави-агресора Російської Федерації, з метою підтримання окупаційної влади у м. Токмак Пологівського району Запорізької області.

Ухвалою суду від 30.06.2023 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111 - 1 КК України, визначено здійснювати у спеціальному судовому провадженні, у відсутності обвинуваченого.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 (in absentia), який показань суду не надавав та будь - яких клопотань від останнього на адресу суду не надходило.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

При цьому, кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника адвоката, що був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в у Донецькій та Запорізькій областях.

Повістки про виклик обвинуваченого в судові засідання здійснювався у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті суду.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом, та захищати себе безпосередньо в суді, що свідчить про наявність у нього наміру ухилитись від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник обвинувачуваного ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , у судовому засіданні вказав, що не мав можливості зв`язатися з підзахисним, та з`ясувати його позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду.

У судових дебатах захисник висловив свою позицію з приводу недоведеності вини підзахисного, посилаючись на те, що прокурором тільки частково надано належні доказі, а ті які надано, стосуються тільки фіксування наявної діяльності його підзахисного на певній посаді. Стороною обвинувачення не доведена добровільність зайняття посади підзахисним,доказів як саме він зайняв посаду. Вважає, що за таких обставин неможливо ухвалити обвинувальний вирок, а тому просив виправдати ОСОБА_7 .

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за викладених у вироку обставинах, у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що ОСОБА_7 його однокласник, і коли почалося вторгнення він перейшов на бік ворога і влаштувався на роботу до ворога. Також свідок пояснив, що ОСОБА_7 казав, що допитував і бив «укропів». ОСОБА_7 бачили на блокпостах з російськими військовими, він їздив по місту з військовими і розповідав де хто проживає. Свідок на час окупації був у м. Токмак і виїхав з нього 29.03.2022 року. Часто бачив як ОСОБА_7 виходив з колишнього Токмацького відділу поліції по вул. Центральна. Свідок пояснив, що йому відомо про те, що ОСОБА_7 особисто допитував хлопців, бив їх, патрулював місто, здійснював затримання, також заходив у двори будинків, після чого безвісти зникла жінка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 24.03.2022 року він знаходився у с. Чистопілля за 20 кілометрів від м. Токмак, і до нього приїхали з обшуком військові. Серед російських військових був і ОСОБА_7 , який був у чорному форменому одязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що у м. Токмак, по вул. 14 Вересня, 28.03.2022 року приїхала Росгвардія, оточила будинок і його арештували, провели обшук, відвезли у райвідділ і там допитували та били. На початку квітня числа 13, на одному із допитів, у кабінет зайшов ОСОБА_7 , який був у чорній формі, та спокійно спілкувався з військовими. У свідка склалось враження, що ОСОБА_7 являється співробітником.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що від до окупації проживав у м. Токмак і працював у ДСНС, окуповану територію покинув 31.07.2022 року. ОСОБА_7 знає особисто, їх діти разом ходили до однієї школи. За час перебування на окупованій території свідок неодноразово бачив ОСОБА_7 у чорній формі, бронежилеті разом з іншими, у супроводі російських військових. Свідок зробив висновок, що ОСОБА_7 працює у окупаційному правоохоронному органі, так як вони перевіряли документи у громадян. Мешканці міста казали, що зі слів дружини ОСОБА_7 , останній пішов працювати у міліцію. Також свідок пояснив, що ОСОБА_7 у чорній формі зі зброєю, бачив у травні - червні 2022 року.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які були досліджені судом:

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав особу на фотознімку під № 2 ( ОСОБА_7 ), як раніше не знайомого йому чоловіка, якого він бачив декілька разів на території м. Токмак, та у якого є дружина ОСОБА_12 , яка працює перукарем, та який разом із іншими військовими приводив обшук його домоволодіння у с. Чистопілля з метою виявлення зброї у його батька;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав особу на фотознімку під № 2 ( ОСОБА_7 ), як ОСОБА_13 , який проводив його затримання, та катував перебуваючи у м. Токмак, як він в подальшому дізнався його прізвище ОСОБА_14 , який працював в так званій «Народній міліції» тимчасово окупованого м. Токмак;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 впізнав особу на фотознімку під № 2 ( ОСОБА_7 ), як ОСОБА_7 , який на початку квітня 2022 року вступив до так званої «Народної міліції» у місті Токмак;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.08.2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав особу на фотознімку під № 1 ( ОСОБА_7 ), як ОСОБА_7 , який зі своїми колегами приїхав його затримувати за вказівкою ФСБ, за версією, що свідок вказував на позиції артилерії та пересування техніки РФ в с. Новопрокопівка, та будучі працівником «Народної міліції» у місті Токмак, ОСОБА_7 випустив його з ІВС за суму в 5000 грн.;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.08.2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав особу на фотознімку під № 1 ( ОСОБА_7 ), як ОСОБА_7 , який вступив до так званої «Народної міліції» у місті Токмак;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.08.2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 впізнав особу на фотознімку під № 1 ( ОСОБА_7 ), як ОСОБА_7 , який вступив в ряди так званої «Народної міліції» у місті Токмак;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.08.2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 впізнав особу на фотознімку під № 1 ( ОСОБА_7 ), як ОСОБА_7 , який є оперуповноваженим співробітником так званого «Токмацького ГО ГУ МВД в Запорізькій області»;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 впізнав особу на фотознімку під № 1 ( ОСОБА_7 ), як ОСОБА_7 , який займає посаду патрульного так званої «Народної міліції» у місті Токмак;

-протокол огляду за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022 року, відповідно до якого висвітлено публікацію списку співробітників ГО МВД в Запорізькій області за травень 2022 року із вказівкою посадового окладу, серед якого у розділі Токмацький відділ, за № 501 вказаний ОСОБА_7 як інспектор виправних робіт, відповідальний за транспорт; відомість на заробітну плату співробітників ГО МВД в Запорізькій області за квітень 2022 року, у якій, у розділі Токмацький відділ, за № 493 вказаний ОСОБА_7 як інспектор виправних робіт, відповідальний за транспорт. Вказана публікація записана на оптичний носій інформації DVD-R диск. Запис на оптичному диску долучений до матеріалів справи, та був оглянутий;

-довідку Управління ДМС України в Запорізькій області, відповідно до якої ОСОБА_7 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , а також паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

Судом визнається загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що починаючи з 24.02.2022 року Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Починаючи з 26.02.2022 року територія Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області по теперішній час є тимчасово окупованого територією представниками збройних формувань держави-агресора РФ, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309, від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові, дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

З досліджених доказів судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи на окупованій території України, добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України.

Інших доказів в ході судового розгляду, сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

В межах пред`явленого обвинувачення, пояснення свідка ОСОБА_8 , який виїхав з окупованої території 29.03.2022 року, свідка ОСОБА_9 , за обставинами 24.03.2022 року, суд сприймає як доказ того, що ОСОБА_7 добровільно, цілеспрямовано і свідомо здійснював дії на допомогу агресору, що в подальшому призвело до зайняття ним відповідної посади в незаконних правоохоронних органах.

Посилання сторони захисту щодо відсутності доказів добровільності зайняття ОСОБА_7 посади у незаконному правоохоронному органі, суд відхиляє виходячи з того, що на свідомий і добровільний характер дій обвинуваченого вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість у часі та подальший розвиток.

Суд вважає, що обвинувачений усвідомлював факт окупації та агресії з боку РФ, створення окупаційною владою незаконних органів, зайняття посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території в умовах війни здійснював свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням.

В матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 діяв не добровільно, виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави.

Також суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_7 заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, не вживав.

Розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними, та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікує за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований,даних про перебування під наглядом лікарів нарколога і психіатра, суду не надано.

Обставин, відповідно до вимог ст. 66 КК України, які б пом`якшували покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_7 , судом визначається вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції встановленої ч. 7 ст. 111-1 КК України, з конфіскацією майна.

Суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Враховуючи, що до ОСОБА_21 застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення конфіскації майна, залишити діючим захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна останнього, а саме транспортні засоби: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 25.02.2014 (НА ОБЛІКУ) MERCEDEZ-BENZ 220 2200, (1995), СИНІЙ, № двиг. 6007, №. куз. НОМЕР_5 , а також 49138НЕ, ЯТС 486381, 14.10.2003, ВАЗ 21099 1500, (1999), ЗЕЛЕНИЙ, № двиг. 40, № куз. XTA210990X2562386, який було застосовано ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2023 року.

З огляду на вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність кількох обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання, не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Початок строку відбування покарання слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття під варту.

Даних щодо наявності процесуальних витрат у кримінальному провадженні прокурором не надано.

Речових доказів про провадженню, не заявлено.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та органах які надають публічні послуги, строком на 13 (тринадцять) років, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та органах які надають публічні послуги, рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2023 року на транспортні засоби MERCEDES-BENZ 220, ВАЗ НОМЕР_6 , залишити без змін, у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи, та не пізніше наступного дня після ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: