печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілих - ОСОБА_15 ,

розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_16 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_17 у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 року, із доповненнями до клопотання,-

ВСТАНОВИВ:

Старший першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_16 , за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням в рамках кримінального провадження № 0002014 від 23.06.2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із доповненнями до клопотання.

Клопотання обґрунтовано наступними обставинами.

Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23 червня 2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.

Слідчий подане клопотання обґрунтовує тим, що Президент України ОСОБА_17 , бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які проходили у період з 21 листопада 2013 року по 20 лютого 2014 року в місті Києві, та ставили під загрозу його перебування при владі, усвідомлюючи злочинність своїх дій, використовуючи наявні повноваження Президента України і створену ним та оточенням систему управління, будучи керівником створеної ним організованої групи, не пізніше 18.02.2014 віддав явно злочинні вказівки членам організованої групи - Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_18 та Голові Служби безпеки України ОСОБА_19 про застосування підлеглими їм працівниками без відповідних підстав і з порушенням вимог чинного законодавства спеціальних засобів, техніки і вогнепальної зброї для силової протидії акціям протесту в місті Києві.

Так, у період з 18 лютого 2014 року по 20 лютого 2014 року члени організованої злочинної групи Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_20 , заступник Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_21 , командувач внутрішніх військ України ОСОБА_22 , тимчасово виконувач обов`язки начальника ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_23 , заступник начальника Головного управління - начальник міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_24 , командир полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_25 , Голова Служби безпеки України ОСОБА_19 , перший заступник Голови Служби Безпеки України ОСОБА_26 , начальник ГУ СБУ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_27 на виконання незаконної вказівки її керівника ОСОБА_17 , діючи умисно, спільно із залученими підлеглими працівниками МВС України та Служби безпеки України, які не входили до складу організованої групи, а також у взаємодії з озброєними представниками злочинних угруповань та найнятими цивільними особами, так званими тітушками, перевищуючи владу та свої службові повноваження, кожен у своїй частині, виходячи із завдань, які перебували в повноваженнях очолюваних ними відомств, вчинили та організували вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих на незаконне перешкоджання організації та проведенню громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, які відбувались у центральній частині міста Києва.

Орган досудового розслідування зазначає, що ОСОБА_17 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 28 (ст. 28 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VІ від 15.04.2008), ст. 340, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (ст. 365 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VІ від 15.04.2008, № 1508- VI від 11.06.2009, № 2808-VІ від 21.12.2010; в редакції Закону № 3207-VІ від 07.04.2011), ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст.115 ч. 3 ст.28, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (ст. 115 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008 та № 1707-VІ від 05.11.2009), ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121 КК України (ст. 121 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1707-VІ від 05.11.2009), ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 258 КК України (ст. 258 у редакції Закону № 170 від 21.09.2006).

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваним ОСОБА_17 є ризики вчинення дій спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставинами, якими обґрунтовується наявність вказаних ризиків зазначено наступне. Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_17 кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушень в яких останній підозрюється у вчиненні злочинів у складі організованої групи, в тому числі в організації особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 115 та ч. 3 ст. 258 КК України, за вчинення яких передбаченого основне покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а також те що він переховується від органів слідства та суду на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, також ОСОБА_17 тривалий час перебував на вищих державних посадах, зокрема у період вчинення інкримінованих злочинів - на посаді Президента України, має міцні зв`язки з керівниками органів державної влади та правоохоронних органів, а тому використовуючи ці зв`язки з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, у тому числі з числа працівників Міністерства внутрішніх справ України та інших учасників кримінального провадження, зокрема ОСОБА_17 , підозрюється в організації злочинів, з метою перешкоджання кримінальному провадженню може здійснювати спроби незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших підозрюваних щодо погодження показань із іншими учасниками (свідками, підозрюваними), в тому числі з виконавцями та пособниками - колишніми керівниками правоохоронних органів, які на даний час переховуються від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, сторона обвинувачення просить розглянути подане клопотання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що він переховується від органів слідства та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міжнародний розшук.

Під час розгляду клопотання прокурори підтримали подане клопотання, посилались на обставини викладені у ньому та наведене обґрунтування, а саме на доведеність обґрунтованості підозри та ризики, зокрема звертаючи увагу на те, що ОСОБА_17 оголошений у міжнародний розшук та переховується від органів слідства та суду на території Російської Федерації - держави-агресора, тому наявні правові підстави для розгляду даного клопотання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Сторона захисту, щодо задоволення даного клопотання заперечувала, оскільки вказане клопотання є незаконним та необґрунтованим, зокрема відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_17 інкримінованих йому злочинів, більш того матеріали клопотання не містять доказів фактичного вручення ОСОБА_17 та отримання ним повідомлення про підозру, що свідчить про відсутність в останнього статусу підозрюваного, крім того ОСОБА_17 від органів досудового розслідування не переховується, постійно проживає в місті Ростов-на-Дону, Російської Федерації, про що відомо органу досудового розслідування, а навпаки вимагає забезпечити його участь у процесуальних діях, зокрема матеріали провадження не містять належних допустимих доказів оголошення ОСОБА_17 у міжнародний розшук, крім того жодних викликів у спосіб, визначений ст. 135 КПК України сторона обвинувачення не здійснювала, тому в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити, оскільки відсутні правові підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відсутність підозрюваного.

Зокрема, на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло повідомлення за підписом керуючого партнера, адвоката АО «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_12 про те, що договір про надання правової допомоги від 21.02.2017 року № 20 укладений між АО «АВЕР ЛЄКС» та ОСОБА_17 припинив дію 28 квітня 2022 року на підставі п. 7.2 цього Договору та ч. 2 ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Слідчий суддя вислухавши думку прокурорів, позицію сторони захисту, дослідивши клопотання з доповненням та додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

Так, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23 червня 2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Положення ч. 1 ст. 183 КПК України передбачають, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду для розгляду справи по суті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, №

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Положення ст. 84 КПК України вказують, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно вимог ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином, в силу вимог ст.ст. 276, 84, 85 КПК України обґрунтована підозра, це підозра щодо якої існують докази.

Разом з тим, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наявність обґрунтованості підозри та доказів, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, які містяться у: депутатському зверненні ОСОБА_28 за фактом скоєння ОСОБА_17 та іншими вищими посадовими особами України злочинів; показаннях свідків - працівників апарату МВС України ОСОБА_29 від 25.10.2016, ОСОБА_30 віл 08.11.2016, ОСОБА_31 від 09.11.2016, ОСОБА_32 від 09.11.2016, ОСОБА_33 віл 17.11.2016 та ОСОБА_34 від 23.11.2016 щодо ролі ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_17 у незаконному перешкоджанні організації та проведенню мітингів, походів і демонстрацій; показаннях свідків та протоколах проведених із ними слідчих експериментів - учасників мітингів, походів і демонстрацій ОСОБА_35 від 18.03.2016, ОСОБА_36 від 16.09.2016, ОСОБА_37 від 17.12.2015 та 17.02.2015 ОСОБА_38 від 19.02.2016 щодо обставин використання працівниками підрозділів спеціального призначення «Беркут» вогнепальної зброї та спеціальних засобів стосовно учасників вуличної ходи 18.02.2014 до Верховної ради України на підтримку голосування за повернення до Конституції 2004 року, а також щодо обставин умисного вбивства ОСОБА_39 під час цих подій працівником підрозділу особливого призначення «Беркут»; висновках комісійних судово-балістичних експертиз, судових експертиз металів та сплавів та судових експертиз по дослідженню вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу: № 10360/10361/11728 від 31.10.2014, № 10362/10363/11729 від 13.11.2014, №10364/10365/11730 від 13.11.2014, №10366/10367/11731 від 13.11.2014, №10368/10369/11732 від 18.11.2014, №10370/10371/11733 від 18.11.2014, №10372/10373/11734 від 18.11.2014, №12598/12599/12600 від 25.12.2014, №12601/12602/12603 від 25.12.2014, №12610/12611/12612 від 25.12.2014, №12607/12608/12609 від 25.12.2014, №12604/12605/12606 від 25.12.2014, якими встановлено наявність залишків свинцю, міді та цинку у каналах стволів помпових рушниць «Форт-500А» № НОМЕР_9., «Форт-500A» НОМЕР_10., «Форт-500A» № НОМЕР_11., «Форт-500А» № НОМЕР_12., «Форт-500A» № НОМЕР_1 , «Форт-500A» № НОМЕР_2 , «Форт-500M1» № НОМЕР_3 , «Форт-500M1» № НОМЕР_4 , «Форт-500M1» № НОМЕР_5 , «Форт-500M1» № НОМЕР_6 , «Форт-500M1» № НОМЕР_13, «Форт-500M1» № НОМЕР_14, «Форт-500M1» № НОМЕР_7 , які застосовувались особовим складом БМОП «Беркут» ГУМВС України у Харківській області відносно мітингувальників; протоколах слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_40 від 17.12.2015, ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 від 18.12.2015 та інших щодо обставин отримання ними тілесних ушкоджень; показаннях свідків - працівників БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_48 від 26.08.2015 та 21.08.2015, ОСОБА_49 від 27.08.2015 та 11.11.2015, щодо обставин залучення працівників вказаного підрозділу до незаконного перешкоджання проведенню мітингів, похода та демонстрацій у період з 18-20 лютого 2014 року, і застосування стосовно мітингувальників помпових рушниць заряджених, в тому числі, свинцевою картеччю; показаннях потерпілих ОСОБА_50 від 01.04.2014, ОСОБА_51 , від 24.11.2014, 19.12.2014, ОСОБА_52 від 25.01.2016, ОСОБА_53 від 17.04.2015, ОСОБА_54 від 07.05.2014 та інших потерплих у кримінальному провадженні, щодо обставини застосування відносно мітингувальників працівниками правоохоронних органів 18.02.2014 фізичного насильства, спеціальних засобів, вогнепальної зброї в центральній частині міста Києва та отримання ними при цьому тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості; висновках судово-медичних та комплексних судово-медичних та балістичних експертиз відносно потерпілих ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 ОСОБА_53 ОСОБА_54 , та інших потерпілих у кримінальному провадженні, якими встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та обставини їх отримання; протоколах огляду місць вбивств потерпілих ОСОБА_55 від 19.02.2014 та 21.02.2014, ОСОБА_56 від 19.02.2014 та 21.02.2014, ОСОБА_57 від 19.02.2014 та 20.02.2014, ОСОБА_58 від 19.02.2014, ОСОБА_59 від 19.02.2014, ОСОБА_60 від 19.02.2014 та інших; висновках судово-балістичних експертиз, судово-цитологічної експертизи та судової молекулярно-генетичної експертизи (№ 82 від 24.02.2014, № 2417/3535/14-33/-55 від 31.03.2014, № 2459 від 16.06.2015, № 10/С від 11.03.2014, 147 від 02.04.2014), відповідно до яких підтверджується застосування правоохоронцями вогнепальної зброї до мітингувальників; показаннях свідків - учасників мітингів, походів і демонстрацій ОСОБА_61 від 24.03.2015 та 29.07.2015, ОСОБА_62 від 08.04.2015 та 23.08.2016, ОСОБА_63 від 10.08.2016, ОСОБА_64 від 11.10.2016 та 13.10.2016, ОСОБА_65 від 11.11.2016, ОСОБА_66 від 19.10.2016, ОСОБА_67 від 05.12.2016, ОСОБА_68 від 05.04.2017, ОСОБА_69 від 08.05.2014 та 29.08.2016, ОСОБА_70 від 14.04.2017, ОСОБА_71 від 04.04.2017, ОСОБА_72 від 26.08.2016 та 04.10.2016, ОСОБА_28 від 08.12.2016, ОСОБА_73 від 16.11.2016, ОСОБА_74 від 04.04.2017, ОСОБА_75 від 19.08.2016, щодо причетності ОСОБА_17 та керівників правоохоронних органів до вищезазначених злочинів; показаннях свідків - працівників МВС України щодо залучення працівників відомства до участі у проведенні АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 у центральній частині м. Києва, а саме: ОСОБА_76 від 12.03.2014 та 26.05.2014, ОСОБА_77 від 16.07.2014 та 26.05.2014, ОСОБА_78 від 12.03.2014, 09.04.2015 і 22.05.2015 та ОСОБА_79 від 13.03.2014; показаннях свідків - начальника Генерального штабу Збройних Сил України - Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_80 від 29.08.2014, 14.05.2015, військовослужбовців окремих військових частин Збройних Сил України та Внутрішніх військ МВС України щодо залучення сил та засобів Збройних Сил України та Внутрішніх військ МВС України до участі у проведенні АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в центральній частині м. Києва, а саме: ОСОБА_81 від 26.05.2015, ОСОБА_82 від 16.03.2015 та ОСОБА_83 від 27.05.2015, ОСОБА_84 від 05.03.2015, ОСОБА_85 від 12.019.2016, ОСОБА_86 від 14.09.2019, ОСОБА_87 від 13.09.2016, ОСОБА_88 від 14.09.2016, ОСОБА_89 від 27.01.2016, ОСОБА_90 від 08.07.2016, ОСОБА_91 від 22.11.2016; показаннях свідків - працівників Служби безпеки України щодо обставин організації та проведення АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в центральній частині м. Києва, а саме: ОСОБА_92 . Від 17.03.2014, 16.02.2015, 21.09.2015, ОСОБА_93 від 23.04.2014, 30.01.2015. 11.03.2015, 15.12.2015, ОСОБА_94 від 12.03.2014, 25.03.2014, 24.02.2015, 04.02.2016, ОСОБА_95 від 17.06.2015, 22.09.2015, ОСОБА_96 від 23.09.2015, ОСОБА_97 від 25.05.2015 та ОСОБА_98 від 22.04.2014; висновках судово-медичних експертиз відносно потерпілих ОСОБА_55 , ОСОБА_99 , ОСОБА_57 , ОСОБА_100 , та інших потерпілих у кримінальному провадженні, якими встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та обставини їх отримання; показаннях потерпілих ОСОБА_101 від 09.06.2014, 09.10.2015, ОСОБА_102 від 24.03.2014, 04.04.2014, 23.04.2014, 12.06.2014, 17.07.2014, ОСОБА_103 від 24.04.2014, 17.07.2014, ОСОБА_104 від 02.04.2015, ОСОБА_105 від 26.02.2014, 18.04.2014, 30.11.2015 та інших потерпілих з приводу подій 20.02.2014 на вулиці Інститутській у місті Києві та отримання ними вогнепальних поранень; протоколах слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_106 від 10.06.2014, ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_107 від 13.06.2014, ОСОБА_104 від 15.09.2015, ОСОБА_108 від 16.09.2015, ОСОБА_105 від 30.11.2015 та інших потерпілих, які на місці події відтворили обставини отримання ними 20.02.2014 на вулиці Інститутській у місті Києві вогнепальних поранень та розповіли про події, які там відбувались у вказаний час; висновках судово-медичних експертиз та комісійних судово-медичних експертиз відносно потерпілих ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 та інших потерплих у кримінальному провадженні, якими встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та обставини їх отримання; висновках судово-медичних експертиз та комісійних судово-медичних експертиз щодо причин смерті потерпілих ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 та інших потерпілих у кримінальному провадженні; висновках судово-балістичних експертиз № 3563/3564/14-33/5-112 від 20.08.2014, № 3575/3576/14-33/5-111 вд 12.08.2014, № 3561/3562/14-33/5-118 від 12.08.2014, № 5759/5760/14-33/5-175б від 02.10.2015, № 24414/15-33/5-219б від 24,05.2016, № 7121/7122/14-33/5-177 від 22.04.2015, № 11440/11441/14-33/5-176 від 17.12.2015, якими підтверджено належність виявлених куль та гільз до набоїв автоматичної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм та 7,62х39 мм, що придатні для ідентифікації; висновках комісійних судово-балістичних експертиз № 14818/14819/15-33/5-167б від 10.12.2015, № 22510/15-33/23992-24027/15-33/5-17б від 16.12.2015, № 24414/15-33/5-219б від 25.04.2016, № 8-1/91б від 15.08.2016, якими підтверджено належність виявлених куль та гільз до набоїв автоматичної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм автоматів АКМС, які застосовувалися працівниками РСП ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві до мітингувальників 20.02.2014 на АДРЕСА_1 ; висновку повторної комісійної експертизи зброї № 12727;21032/16-31;19/8/2-197-СЕ/16 від 25.04.2019, згідно якого в тілах 29 вбитих та поранених учасників акцій масових протестів, а також в деревах та стінах будівель виявлено кулі калібру 7,62х39 мм, які відстріляні з табельної вогнепальної зброї НОМЕР_8 співробітників РСП ПМОП «Беркут» (автоматів 7,62мм АКМС); висновках комісійних судово-медичних експертиз, якими встановлено, що смертельні вогнепальні поранення учасникам зборів спричинено з умовних секторів, де в конкретний період часу перебували співробітники РСП «ПМОП «Беркут» та спецпідрозділу «Омега» ВВ МВС України; протоколах огляду від 30.05.2014, 29.09.2015, 21.12.2015, 30.12.2015, 16.09.2015, 23.10.2015, 14.12.2015, 12.12.2015, 24.10.2015, 25.06.2015, 24.09.2015, 10.11.2015, 29.07.2015, 09.10.2015, 01.10.2015, 04.10.2015, 17.11.2015, відеозаписів події, які відбувались 20.02.2014 в центральній частині м. Києва на вул. Інститутській, Майдані Незалежності та прилеглих вулицях (пересування підрозділів правоохоронних органів, в тому числі ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві, учасників мітингу, обставини застосування правоохоронцями вогнепальної зброї і спеціальних засобів до мітингувальників та отримання останніми вогнепальних поранень); показаннях свідків - працівників ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_127 від 22.04.2015, ОСОБА_128 від 23.04.14, ОСОБА_129 від 16.04.2014, які підтвердили видачу табельної вогнепальної зброї (автоматів АКМС 7,62 мм і СГД та набоїв до неї) особовому складу ПМОП «Беркут» ГУМВС за вказівкою командира полку ОСОБА_25 18.02.2014, її подальше не повернення на зберігання та зникнення документації щодо її видачі; показаннях свідків - працівників ГУ МВС України в м. Киеві ОСОБА_79 від 13.03.2014, ОСОБА_130 від 25.11.2015, працівників Внутрішній Військ МВС України - ОСОБА_131 від 20.10.2015 та 19.11.2015, ОСОБА_132 від 24.11.2015 та інших свідків щодо обставин видачі вогнепальної зброї та набоїв до неї працівникам РСП ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві та її застосування до мітингувальників 20.02.2014 на вулиці Інститутській в місті Києві; журналі обліку з`єднань на комутаторі Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому міститься інформація «Для службового користування» про з`єднання Президента України ОСОБА_17 із Міністром внутрішніх оправ України ОСОБА_20 , Головою Служби безпеки України ОСОБА_19 та іншими високопосадовцями у період з 18 по 20.02.2014 під час протидії проведенню у м. Києві мітингів, вуличних походів і демонстрацій громадян; висновку спеціаліста від 02.09.2017 за результатом аналізу отриманих від операторів телекомунікаційних послуг відомостей про телефонні з' єднання ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та інших високопосадовців у період з 18 по 20.02.2014 під час протидії проведенню у місті Києві мітингів, вуличних походів і демонстрацій громадян; показаннях свідків працівників ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_133 від 30.04.2015, ОСОБА_134 від 11.04.2016, ОСОБА_76 від 22.06.2018, показання свідків працівників ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_135 від 18.11.2015, 29.11.2015 та 21.05.2021, ОСОБА_136 від 14.07.2015, 24.07.2015 та 31.08.2015, ОСОБА_49 від 27.08.2015, ОСОБА_137 від 10.07.2014, які підтвердили, обставини залучення територіальних підрозділів БМОП «Беркут» до протидії протестним акціям, роль в організації таких дій керівництва ГУМВС України в м. Києві та командирів територіальних підрозділів; показаннями свідка начальника відділу координації підрозділів спеціального призначення Головного правління внутрішніх військ МВС України ОСОБА_138 від 24.05.2021, щодо обставин залучення підрозділів внутрішніх військ до протидії акціям протестів на виконання вказівки ОСОБА_139 ; документах ГУМВС України в Харківській області щодо відрядження працівників ГУМВС України в Харківській області до м. Києва та озброєння їх помповими рушницями «Форт-500» та «Форт-М1»; відомостях про залучення до охорони громадського порядку працівників органів внутрішніх справ з інших регіонів під час масових заходів протесного характеру, що проводились на території міста Києва та розрахунками сил та засобів територіальних підрозділів ПМОН «Берекут»; висновках комплексної комісійної судово-балістичної експертизи від 25.12.2014 № 12601/12602/12603, від 25.12.2014, № 12604/12605/12606, якими підтверджується використання працівниками ПМОП «Беркут» свинцевої картечі у помпових рушницях «Форт-500»; показаннях потерпілого ОСОБА_140 від 19.05.2014 та протоколом слідчого експерименту із ним від 19.06.2014 щодо обставин отримання ним у період часу з 12 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин на перехресті вулиці Інститутської та Кріпосного провулку в місті Києві вогнепального поранення в результаті пострілу із помпової рушниці «Форт-500» патроном (картеччю) 12 калібру; протоколі від 16.07.2015 огляду відеозапису подій 18.02.2014 в центральній частині міста Києва, на якому відображено обставини здійснення пострілів працівниками ПМОП «Беркут» в мітингувальників; протоколі допиту свідка ОСОБА_141 від 09.09.2014 щодо обставин вбивства Сердюка 18.02.2014 близько 12 години 00 хвилин біля перехрестя вулиць Інститутської та Шовковичної у місті Києві; висновках судово-медичних, судово-цитологічних та судово- балістичних експертиз відносно потерпілих ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 та ОСОБА_146 , якими встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та обставини їх отримання в результаті здійснення пострілу з вогнепальної зброї 20.02.2014 на вул. Інститутській у м. Києві; висновках комісійної судово-медичної експертизи від 28.04.2020 № 031-44-2020, судово-балістичної експертизи від 15.04.2020 № 5979/6643/6644, комісійної судово-балістичної експертизи від 21.08.2019 № 12798/19-31/19/8-2/68-CE/19, від 29.01.2020 № 14348/14349/19-31/19/8/2-78-СЕ/19, якими встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_147 та обставини їх отримання в результаті здійснення пострілу з вогнепальної зброї 20.02.2014 на під`їзній дорозі з урядового кварталу до Жовтневого палацу по вул. Інститутській у м. Києві.

Тому, вказані обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_17 у вчиненні вказаних злочинів, що підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами та доказами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності вказують на вчинення вказаних кримінальних правопорушень, та спростовують доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136 КПК України, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Частиною 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З матеріалів клопотання вбачається, що 25 лютого 2014 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_17 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (т. 2 а.с. 118-124).

У зв`язку із відсутністю відомостей про місцеперебування ОСОБА_17 та неможливістю вручення йому повідомлення про підозру особисто, воно було надіслано останньому у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 135 КПК України, саме за місцем реєстрації ОСОБА_17 , за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 117).

02 березня 2014 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_17 змінено та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011), ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (т. 2 а.с. 130-137).

Вказане повідомлення про підозру, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (т. 2 а.с. 129).

17 листопада 2015 року раніше складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_17 змінено та повідомлено про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ст. 340, ч. 4, ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (т. 2, а.с. 139-205).

Письмове повідомлення про підозру від 17 листопада 2015 року відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (т. 2 а.с. 138).

23 червня 2017 року з матеріалів кримінального провадження № 0000228 в окреме кримінальне провадження № 0002014 виділено матеріали досудового розслідування за фактом організації ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 та ОСОБА_24 вчинення працівниками правоохоронних органів впродовж 18-20 лютого 2014 року низки тяжких та особливо тяжких злочинів проти учасників зборів, мітингів походів і демонстрацій та терористичного акту 20 лютого 2014 року (т. 2, а.с. 60-92).

26 червня 2017 року з матеріалів кримінального провадження № 0001048 в окреме кримінальне провадження № 0002045 виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 та ОСОБА_24 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (т.2, а.с. 93-98).

Постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_148 від 26.06.2017 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0002014 та № 0002045 об`єднано в одне провадження під № 0002014 (т. 2, а.с. 99-101).

27 червня 2017 року у кримінальному провадженні № 0002014 раніше складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_17 змінено та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115,ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України, яке надіслано у спосіб передбачений КПК України для вручення повідомлень (т. 8, а.с. 84, 89-258).

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_149 від 29 травня 2019 року підозрюваного ОСОБА_17 оголошено в розшук, доручено здійснення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_17 оперативним підрозділам СБУ (том 3, а.с. 53-55).

05.11.2021 року у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 року складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 28 (ст. 28 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VІ від 15.04.2008), ст. 340, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (ст. 365 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VІ від 15.04.2008, № 1508- VI від 11.06.2009, № 2808-VІ від 21.12.2010; в редакції Закону № 3207-VІ від 07.04.2011), ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (ст. 115 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008 та № 1707-VІ від 05.11.2009), ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121 КК України (ст. 121 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1707-VІ від 05.11.2009), ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 258 КК України (ст. 258 у редакції Закону № 170 від 21.09.2006).

Оскільки на час складання повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_17 від 05.11.2021 року 1його точне місце перебування з об`єктивних причин не встановлено та неможливістю вручення йому повідомлення про підозру особисто, воно було надіслано останньому у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 135 КПК України, за адресами: АДРЕСА_3 (т. 43, а.с. 1-3); Російська Федерація, м. Ростов-на Дону, вул. Єременко, 81, корп. «В» (т. 43, а.с. 4-6); АДРЕСА_1 (т. 43, а.с. 7-9).

Разом з тим, копія повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_17 від 05.11.2021 року скеровано його захисникам - адвокатам ОА «Авер Лєкс» та АО «Горо Лігал», за адресами: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, офіс 21 та м. Київ, пров. Хрестовий, 2 пов. 5 (т. 43, а.с. 10-15);

Крім того, стороною обвинувачення, з огляду на отримані в ході досудового розслідування відомості щодо орієнтовного місця перебування ОСОБА_17 , органом досудового розслідування були вжиті заходи для вручення останньому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри і шляхом звернення до компетентного органу Російської Федерації про надання міжнародної правової допомоги.

13.08.2021 року Офісом Генерального прокурора направлено клопотання до Генеральної прокуратури Російської Федерації про надання міжнародної правової допомоги, а саме: встановлення місця знаходження (проживання ОСОБА_17 на території Російської Федерації, вручення підозрюваному ОСОБА_17 повістки про виклик з метою проведення слідчих та інших процесуальних дій (том 52, а.с. 45-53).

За наведених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, оскільки вжито всіх можливих заходів для вручення ОСОБА_17 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Зокрема, під «вжиттям заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень» слід вважати вчинення стороною обвинувачення таких документально підтверджених дій, за наслідком яких особа об`єктивно мала можливість дізнатися про початок її кримінального переслідування, що органом досудового розслідування було дотримано.

Слідчий суддя, оцінюючи доводи щодо існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, надходить до наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Так, в обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на існування таких ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним, оскільки враховуючи наявність даних про вчинення підозрюваним ОСОБА_17 кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, в яких він підозрюється, а також фактичні дані про перебування ОСОБА_17 на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_17 перебуваючи на волі, переховується від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, ОСОБА_17 тривалий час перебував на вищих державних посадах, зокрема у період вчинення інкримінованих злочинів - на посаді Президента України, має міцні зв`язки з керівниками органів державної влади та правоохоронних органів, а тому використовуючи ці зв`язки з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, у тому числі з числа працівників Міністерства внутрішніх справ України та інших учасників кримінального провадження, а також вчинити щодо них інше кримінальне правопорушення.

Слід зазначити, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Щодо наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, може свідчити можливість використання ОСОБА_17 свого соціального становища, майнових ресурсів, що дають підстави вважати, що підозрюваний має достатній обсяг впливу на учасників кримінального провадження, з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, вказані ризики знайшли своє підтвердження в ході дослідження матеріалів клопотання, зокрема твердження сторони обвинувачення стороною захисту спростовані не були.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Тобто, у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч. 1 ст. 197 КПК України.

Зверненням до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII Російську Федерацію визнано країною-агресором.

Так, ОСОБА_17 упродовж 2014-2020 років неодноразово давав прес-конференції російським ЗМІ в місті Ростов-на-Дону та м. Москва.

При цьому, 26 листопада 2016 року в межах виконання доручення Святошинського районного суду міста Києва, ОСОБА_17 допитано в Ростовському обласному суді в режимі відеоконференції про обставини скоєння працівниками спецпідрозділу «Беркут» умисних вбивств мітингувальників в місті Києві 20 лютого 2014 року.

Разом з тим, як вбачається з листа № 14/12/5-866 від 26.02.2021 року, 23.02.2014 року ОСОБА_17 вибув за межі контрольованої державними органами України території в напрямку Російської Федерації і на територію України не повертався. За наявними у Служби безпеки України відомостями, ОСОБА_17 може перебувати за адресою: мікрорайон «Рубльовка» (селище Барвиха, Одинцовський район, Московська область, РФ). Зокрема, ОСОБА_17 в своєму листі до ДБР вказав адресу поточного перебування на території Росії: АДРЕСА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про надання тимчасового притулку НОМЕР_15, виданого 26.11.2015 року (т. 52, а.с. 37-39)

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_17 виїхав та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Таким чином, враховуючи викладені обставини кримінальних правопорушень та наданих даних на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_17 статусу підозрюваного, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_17 дій, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний виїхав та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_17 за його відсутності.

Разом з тим, доводи сторони захисту, не спростовують наведених висновків щодо набуття ОСОБА_17 статусу підозрюваного, обґрунтованості підозри, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, перебування ОСОБА_17 на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Зокрема слід зазначити, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним поняттю застосування такого, тому у разі затримання ОСОБА_17 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_17 слід задовольнити.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 177, 193, 196, 281, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_16 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_17 у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 року, із доповненнями до клопотання, - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до місця кримінального провадження розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1