ВИРОК

Іменем України

29.09.2023 року Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000310 від 13 вересня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Верхнє, Турківського району, Львівської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2023 у справі №465/4981/23 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , а саме:

-Заборони ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на відстань менше ніж 500 м до місця проживання постраждайої особи ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-Заборони ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- Заборони ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Однак, ОСОБА_3 , 13.09.2023, близько 09:00 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2023 р. про видачу обмежувального припису, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив даний обмежувальний припис, а саме наблизився на відстань менше 500 м. до місця проживання ОСОБА_4 , прийшовши за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України невиконання обмежувального припису, встановленого рішенням Франківського районного суду м. Львові від 17.08.2023 року.

Прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 подали до суду заяву, згідно якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

За вимогами ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Частиною 1 статті 381КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ст. 390-1 КК України невиконання обмежувального припису, встановленого рішенням Франківського районного суду м. Львові від 17.08.2023 року.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 передбачені, ст. 66 КК України, визнання своєї вини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 передбачені, ст. 67 КК України не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним кримінального проступку, факт щирого каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що знайшло своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Також суд враховує фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального проступку та реалізації злочинного умислу, дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 статтями 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді арешту в межах санкції ст. 390-1 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_3 остаточного покарання у виді арешту. Таке покарання відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім.

Керуючись статтями 369-370, 373-374, 382, 394, 395 КПК України, суд ,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених у ч. 1 ст. 394 КПК України, а саме: даний вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1