ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2307/23 Справа № 204/458/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

21.09.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 12.05.2023р., якою обвинувальний акт щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, повернуто прокурору

за участю прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою обвинувальний акт щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_7 повернуто прокурору.

Із ухвалою суду першої інстанції не погодився прокурор подав апеляційну скаргу, в якій:

- вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_7 позначений в обвинувальному акті, як обвинувачений, та в обвинувальному акті вказуються відомості щодо кожного обвинуваченого;

- вважає помилковими висновки суду, що у кримінальному провадженні не залучена близька особа, яка має намір реабілітувати свого сина, оскільки відповідно о вимог ст. 44 КПК України близькі родичі чи члени сім`ї можуть бути залучені як законі представники до неповнолітнього;

- вважає помилковими висновки суду, що в обвинувальному акті не зазначено, що близька особа померлого ОСОБА_7 наділена правами підозрюваного в частині, необхідній для його реабілітації, та його статус не визначено, та не вказано відомості про смерть ОСОБА_7 , оскільки вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України зазначення таких відомостей не передбачають;

- зазначає, що висновки суду про відсутність відомостей про виконання прокурором п. 10 ст. 284 КПК України та отримання клопотання про незгоду із закриттям кримінального провадження, є помилковими, оскільки не передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України;

- зазначає, що прокурором виконані вимоги п. 10 ст. 284 КПК України, та від батька померлого ОСОБА_7 отримано заяву про непогодження із закриттям провадження та наміром реабілітувати потерпілого;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд апеляційної скарги прокурора за їх відсутності, заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, прохав її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору. В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що відповідно до копії свідоцтва про смерть, наданого суду під час підготовчого судового засідання ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлення про підозру складено вже після його смерті, тобто 28.12.2022 року. В підготовчому судовому засіданні судом першої інстанції було встановлено, що в порушення ст. 278 КПК України підозра ОСОБА_7 фактично не вручена, оскільки він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Прокурором необхідно було вирішити питання про закриття кримінального провадження, з урахуванням вимог ч. 10 ст. 284 КПК України, відомості про що, всупереч доводів прокурора, а ні в обвинувальному акті, а ні у реєстрі матеріалів досудового розслідування, не зазначені.

На переконання суду першої інстанції, діючий КПК України не визначає можливість повідомлення про підозру особі, яка померла на момент встановлення в результаті розслідування достатніх даних для такого повідомлення. ОСОБА_7 на момент смерті не мав статусу підозрюваного чи обвинуваченого, але стосовно нього, на думку органу досудового розслідування, зібрано достатньо даних для підозри у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України, згідно з якою юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, надання процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого померлій особі вбачається неможливим.

ОСОБА_7 має інший, передбачений КПК України процесуальний статус -особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю.

Батько ОСОБА_7 ОСОБА_10 мав намір реабілітувати сина, проте його процесуальний статус не визначений, та він не наділений правами підозрюваного в частині, необхідній для реабілітації померлого.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, та повернув його прокурору.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується, та вважає необхідним наголосити наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ДТП, за фактом якого і складено обвинувальний акт, проте в обвинувальному акті відомості про смерть ОСОБА_7 не відображені, тобто фактичні обставини справи у обвинувальному акті викладені не повно.

Смерть ОСОБА_7 настала в результаті ДТП ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, фактично, на стадії досудового розслідування, до моменту прийняття щодо нього будь якого процесуального рішення, проте досудове розслідування було проведено та завершено складанням обвинувального акту.

У даному випадку, у органу досудового розслідування виникли підстави для вирішення питання про закриття кримінального провадження відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте ці вимоги КПК не були виконанні.

До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з урахуванням наступного.

Так, ЗУ «Про внесення змін до КПК України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» № 2462-IX від 27.07.2022р. до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України внесено зміни, та наведений пункт КПК викладено в такій редакції: «Помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

З наведеного вище вбачається, що у кримінальному процесуальному законі розширено коло осіб, щодо яких є підстави для закриття кримінального провадження за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, та вказана норма розподіляє таких осіб на: 1 - підозрюваного, 2 обвинуваченого, 3 - особу, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю.

Враховуючи вимоги діючого КПК України, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно ч. 1 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 42 КПК України особою, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, є фізична особа, стосовно якої за результатами проведеного досудового розслідування настав випадок та існують підстави, передбачені ч. 1 ст. 276 цього Кодексу для повідомлення про підозру, але якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, не повідомлено про підозру через її смерть.

Таким чином діючий КПК України визначив окремий процесуальний статус для фізичної особи, яка померла, проте за результатами проведеного досудового розслідування настав випадок та існують підстави, передбачені ч. 1 ст. 276 цього Кодексу для повідомлення про підозру.

Наведеною нормою кримінального процесуального закону прямо наголошено, що такій особі повідомлення про підозру не оголошується та не вручається.

Як наслідок, така померла особа, не має процесуально визначених прав та обов`язків, які передбачених ст. 42 КПК України. Правами та обов`язками, відповідно до наведеної норми КПК, наділяється лише підозрюваний та обвинувачений.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України стороною у кримінальному провадженні з боку захисту є особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, проте відповідно до вимог п. 27 цієї статті - особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, це фізична особа, яка не набула статусу підозрюваного, обвинуваченого у зв`язку з її смертю, але стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку, ОСОБА_7 є особою, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю. Подальший процесуальний рух такої особи у процесуально-правовому полі в межах кримінального провадження не передбачений.

Прокурор обґрунтовує свої дії, які виразилися у складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_7 необхідністю його реабілітації, яку бажає здійснити батько померлого.

Слід наголосити, що діючий КПК України, розподіляючи померлих осіб на три категорії відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, не визначає порядку реабілітації особи, якій не повідомлено про підозру через її смерть.

У даному випадку суд апеляційної інстанції також наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Як зазначалося вище, пред`явленню обвинувачення передує оголошення про підозру, проте, внаслідок смерті особи до повідомлення про підозру, така процедура щодо неї кримінальним процесуальним законом не передбачена.

Слід зазначити, що смерть особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, робить провадження у кримінальній справі безпредметним з огляду на принцип індивідуалізації юридичної відповідальності правопорушника (ч. 2 ст. 61 Конституції України), діюче законодавство України не передбачає правонаступництва відповідальності.

Отже, якщо докази, отримані під час розслідування, беззаперечно підтверджують, що діяння, яке досліджується, є кримінально карним і було вчинено саме цією особою, яка померла, відбувається закриття провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК, тобто, за формально-процесуальною підставою.

У даному випадку також слід звернути увагу на погодження батька померлого ОСОБА_7 із пред`явленою підозрою, та бажанням його реабілітувати в судовому порядку при розгляді обвинувального акту судом. Вказана обставина має процесуальні суперечності. По-перше, як встановлено судом апеляційної інстанції вище, підозра померлій особі не може бути повідомлена, чинний КПК України чітко вказує на таку неможливість. По-друге, слід зазначити, що на стадії повідомлення про підозру зацікавлені особи, у даному випадку батько померлого, не скористалися можливістю оскарження такого повідомлення в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, та причини цього суду не відомі. Така процесуальна дія могла б сприяти вирішенню питання щодо можливості закриття кримінального провадження за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ще одним важливим процесуальним елементом є наслідки направлення обвинувального акту щодо померлої особи, якій не було повідомлено про підозру через її смерть на стадії досудового розслідування, а саме відсутність законодавчо визначеного рішення, яке мав би прийняти суд, оскільки така померла особа не «пройшла» передбачені законом кримінально процесуальні процедури, зокрема обвинувачення такій особі не пред`являлось.

Відтак, формально зазначена особа не набуває статусу підозрюваного. У такому випадку правовий зв`язок не може виникати між державою і особою, яка померла, і до якої на момент смерті не було спрямовано жодних підозр (претензій кримінально-правового характеру) з боку держави. Померлі особи не можуть бути суб`єктами вчинення злочину, відповідно, смерть особи, яка вчинила злочин, виключає вирішення питання про відповідальність цієї особи.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 12.05.2023р., якою обвинувальний акт щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_7 повернуто прокурору залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 12.05.2023р., якою обвинувальний акт щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_7 повернуто прокурору залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді