У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою,-

Встановив:

В провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , оскільки обставини та ризики, які слугували підставами для обрання вказаного запобіжного заходу не зменшились та не відпали. Зазначив, що підстав для зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, наразі не вбачається, оскільки обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню наступним чином: переховуватись від суду, не виконувати процесуальних рішень у кримінальному провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, у зв`язку з призначенням по справі експертизи обвинувачений може здійснювати вплив на експертів. Прохав не визначати розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики, заявлені прокурором, є лише його припущеннями щодо поведінки обвинуваченого.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався у встановленому порядку та закінчується 23.10.2023 року.

Суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі. Наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені та враховані при застосуванні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Водночас суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а тому клопотання прокурора з цього приводу підлягають задоволенню.

Оскільки термін дії запобіжного заходу спливає 23.10.2023 року, закінчити розгляд справи до вказаного строку не є можливим, підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, зазначені судом, продовжують існувати на даний час, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити строком на шістдесят днів.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 17 грудня 2023 року без визначення застави.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 20 жовтня 2023 року.

Суддя