Справа № 639/7376/23
Провадження № 1-кс/639/2011/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001224 від 29.11.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001224 від 29.11.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

ОСОБА_4 у жовтні 2023 року, більш точна дата та час під час досудового розслідування не встановлена, перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де здійснював ремонтні роботи щодо налаштування опалення та інших робіт з дозволу власників родини ОСОБА_5 та за їх відсутності за місцем мешкання.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, куди потрапив з дозволу її власниці ОСОБА_6 та отримавши ключі від квартири від коменданта вищевказаного будинку, побачив в кімнаті ключи від транспортного засобу Volkswagen Tiguan.

Надалі ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що автомобіль VolkswagenTiguan знаходиться на вулиці з тильної сторони вказаного будинку, а його користувач та власник ОСОБА_7 проходить службу у Збройних силах України та тривалий час відсутній за місцем мешкання і не використовує вказаний автомобіль, вирішив заволодіти ключами від даного автомобіля та в подальшому заволодіти цим транспортним засобом.

Так, 16.11.2023 ОСОБА_4 близько 09:00 год. маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом Volkswagen Tiguan, належним подружжю ОСОБА_5 , черговий раз отримавши ключи від коменданта будинку потрапив до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тією обставиною, що власники квартири відсутні, незаконно заволодів ключами від автомобіля Volkswagen Tiguan, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову № НОМЕР_2 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , володіючи ключами від вказаного транспортного засобу, 16.11.2023 звернувся за допомогою до ОСОБА_8 , якого попросив допомогти перегнати вказаний автомобіль від місця його стоянки за адресою: АДРЕСА_3 , до двору приватного домоволодіння нібито своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_4 .

Того ж дня, приблизно о 10:00 год., нічого не підозрюючий ОСОБА_8 щодо злочинного замислу ОСОБА_4 та незаконності його дій, на прохання ОСОБА_4 отримав від останнього ключи від вказаного транспортного засобу біля будинку де знаходився автомобіль, та здійснив його переміщення за адресою: АДРЕСА_4 , де його вже чекав ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_8 , загнавши у двір домоволодіння транспортний засіб Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , передав ключі від нього ОСОБА_4 , який закрив автомобіль та зачинив ворота домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 .

Після незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 , черговий раз повернувся до квартири власників автомобіля за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом проведення ремонтних робіт, та непомітно, скориставшись відсутністю власників повернув ключи від автомобіля на місце їх постійного знаходження.

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі, звернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму приблизно 300000 (триста тисяч) гривень, тобто суму, що перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

22.12.2023 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова проведено обшук житлової квартири за адресою: АДРЕСА_5 , де мешкає та зареєстрований ОСОБА_4 .

Під час проведення обшуку було вилучене наступне майно:

- 3 плоскі двобічні ключі від циліндрового секрету замку;

- 4 плоскі однобічні ключі від циліндрового секрету замку;

- посвідчення «Ветеран військової служби» серії НОМЕР_3 від 23.10.2003 на ім`я « ОСОБА_9 » із вклеєною фотокарткою чоловіка, схожого на ОСОБА_4 ;

- посвідчення «Учасник бойових дій» серії НОМЕР_4 від 04.09.1966 на ім`я « ОСОБА_10 ».

В подальшому 22.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно вимог ст.ст. 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Так вилучене майно має безпосереднє значення для встановлення обставин події, та воно є об`єктом вчинення злочину. Крім того виникла гостра необхідність у дослідженні вказаного майна у експертних установах, з метою встановлення фактичної відповідності та встановлення ознак підроблення,а також з метою подальшого доказування у кримінальному провадження та встановлення істини по справі.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Постановою слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 22.12.2023 зазначене вище вилучене майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Отже, підставою для накладення арешту на майно є факт вилучення вищевказаного майна, яке має доказове значення вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту на вилучене майно, які визнано речовими доказами у кримінальному проваджені є їх збереження, оскільки, вразі їх повернення призведе до неминучого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, з метою уникнення винною особою кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, повернення вилученого майна негативно вплине на встановлення істини по кримінальному провадженню, унеможливить проведення судових експертиз по кримінальному провадженню.

Тому звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні, про що вказано у ст. 170 КПК України.

Вказане вище майно вилучалося та належить підозрюваному ОСОБА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_5 (м.т. НОМЕР_5 ).

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, звернувся із заявою, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про розгляд клопотання про арешт майна без участі захисника та його підзахисного.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши доводи поданого клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом. Документи є речовими доказами, якщо вони містять вищевказані ознаки.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Судовим розглядом встановлено наступне.

Наразі триває досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке внесено в ЄРДР за №0001224 від 29.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яким встановлено, що ОСОБА_4 у жовтні 2023 року, більш точна дата та час під час досудового розслідування не встановлена, перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де здійснював ремонтні роботи щодо налаштування опалення та інших робіт з дозволу власників родини ОСОБА_5 та за їх відсутності за місцем мешкання.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, куди потрапив з дозволу її власниці ОСОБА_6 та отримавши ключі від квартири від коменданта вищевказаного будинку, побачив в кімнаті ключи від транспортного засобу Volkswagen Tiguan.

Надалі ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що автомобіль Volkswagen Tiguan знаходиться на вулиці з тильної сторони вказаного будинку, а його користувач та власник ОСОБА_7 проходить службу у Збройних силах України та тривалий час відсутній за місцем мешкання і не використовує вказаний автомобіль, вирішив заволодіти ключами від даного автомобіля та в подальшому заволодіти цим транспортним засобом.

Так, 16.11.2023 ОСОБА_4 близько 09:00 год. маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом Volkswagen Tiguan, належним подружжю ОСОБА_5 , черговий раз отримавши ключи від коменданта будинку потрапив до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тією обставиною, що власники квартири відсутні, незаконно заволодів ключами від автомобіля Volkswagen Tiguan, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову № НОМЕР_2 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , володіючи ключами від вказаного транспортного засобу, 16.11.2023 звернувся за допомогою до ОСОБА_8 , якого попросив допомогти перегнати вказаний автомобіль від місця його стоянки за адресою: АДРЕСА_3 , до двору приватного домоволодіння нібито своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_4 .

Того ж дня, приблизно о 10:00 год., нічого не підозрюючий ОСОБА_8 щодо злочинного замислу ОСОБА_4 та незаконності його дій, на прохання ОСОБА_4 отримав від останнього ключи від вказаного транспортного засобу біля будинку де знаходився автомобіль, та здійснив його переміщення за адресою: АДРЕСА_4 , де його вже чекав ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_8 , загнавши у двір домоволодіння транспортний засіб Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , передав ключі від нього ОСОБА_4 , який закрив автомобіль та зачинив ворота домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 .

Після незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 , черговий раз повернувся до квартири власників автомобіля за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом проведення ремонтних робіт, та непомітно, скориставшись відсутністю власників повернув ключи від автомобіля на місце їх постійного знаходження.

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі, звернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму приблизно 300000 (триста тисяч) гривень, тобто суму, що перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

22.12.2023 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова проведено обшук житлової квартири за адресою: АДРЕСА_5 , де мешкає та зареєстрований ОСОБА_4 .

Під час проведення обшуку було вилучене наступне майно: 3 плоскі двобічні ключі від циліндрового секрету замку; 4 плоскі однобічні ключі від циліндрового секрету замку; посвідчення «Ветеран військової служби» серії НОМЕР_3 від 23.10.2003 на ім`я « ОСОБА_9 » із вклеєною фотокарткою чоловіка, схожого на ОСОБА_4 ; посвідчення «Учасник бойових дій» серії НОМЕР_4 від 04.09.1966 на ім`я « ОСОБА_10 ».

Постановою слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 22.12.2023 зазначене вище вилучене майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

В подальшому 22.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно вимог ст.ст. 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Вказане вище майно вилучалося та належить підозрюваному ОСОБА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_5 (м.т. НОМЕР_5 ).

Стороною обвинувачення доведено, що вилучені речі мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Таким чином, без накладання арешту на вищевказане майно в подальшому воно може бути приховане, знищене або передано третім особам. Накладення арешту на вилучене майно необхідно з метою забезпечення збереження речового доказу, у зв`язку з чим клопотання прокурора про арешт майна є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001224 від 29.11.2023 - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 22.12.2023 під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_5 , майно, а саме: 3 плоскі двобічні ключі від циліндрового секрету замку; 4 плоскі однобічні ключі від циліндрового секрету замку; Посвідчення «Ветеран військової служби» серії НОМЕР_3 від 23.10.2003 на ім`я « ОСОБА_9 » із вклеєною фотокарткою чоловіка, схожого на ОСОБА_4 ; Посвідчення «Учасник бойових дій» серії НОМЕР_4 від 04.09.1966 на ім`я « ОСОБА_10 ».

Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1