Справа №707/248/24
Провадження №1-кп/707/128/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004173 від 26.12.2023, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, яка працює на посаді птахівника в МХП «Перемога Нова», має на утриманні двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 25.12.2023 близько 21 години 30 хвилин перебувала за місцем свого проживання в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_6 , з яким остання проживає однією сім`єю та має спільну дитину.

В ході словесного конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, останній схопив обома руками за волосся ОСОБА_4 та із застосуванням фізичної сили, нагнув її голову та умисно наніс в хаотичному порядку не менше трьох ударів кулаком правої руки в потиличну ділянку її голови, після чого, наніс ляпас по обличчю лівою рукою з правого боку.

З метою захисту і задля припинення нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , не оцінивши небезпечності посягання та обставин захисту, маючи при цьому можливість захистити себе без заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, тобто, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, умисно, з мотивів самозахисту, схопила зі столу кухонного ножа та тримаючи його у правій руці нанесла ним два удари в область грудної клітини з лівого боку ОСОБА_6 , в результаті чого заподіяла потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені та крововиливом в плевральну порожнину, які відповідно до висновку експерта № 02-01/57 від 23.01.2024 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя, як в момент заподіяння, так і в своєму клінічному протіканні, тобто вчинила діяння, що мають ознаки фізичного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, визнала повністю, визнавши обставини, викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснила, що в день вчинення інкримінованого їй правопорушення потерпілий прийшов додому напідпитку, почав ображати її, а потім бити кулаком по голові і по обличчю. Вона не могла вирватися, а тому схопила кухонний ніж правою рукою і підрізала потерпілого збоку в області ребер. Далі вона викликала швидку допомогу і потерпілого госпіталізували. Вона розкаюється у вчиненому. Зараз вона продовжує проживати з потерпілим, більше подібних ситуацій між ними не було.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_4 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним продовження дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, врахувавши визнання обвинуваченою всіх обставин, які викладені у обвинувальному акті, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судима, позитивно характеризується за місцем роботи, вину визнала, щиро розкаялася.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно зі ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченої, наявність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без реального тримання її в кримінально-виконавчій установі, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, а також вважає за необхідне покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки у відповідності з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченої та є достатнім, для досягнення відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

В судових дебатах прокурор просила покласти на обвинувачену обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України. З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

З вищенаведеної норми вбачається, що по-перше, покладення на засудженого обов`язків відповідно до статті 91-1 КК України можливо лише в інтересах потерпілого, а по-друге, покладення таких обов`язків є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Суд враховує, що в даному випадку обвинувачена застосувала фізичне насильство до свого співмешканця в межах самооборони (хоча і з перевищенням цих меж). Фізичному насильству з боку обвинуваченої передувало нічим не спровоковане фізичне насильство з боку потерпілого, під час якого він наносив обвинуваченій удари по голові та ляпас по обличчю. За таких обставин суд вважає, що направлення обвинуваченої для проходження програми для кривдників або застосування до неї інших заходів згідно з ст. 91-1 КК України є недоцільним, оскільки відсутні докази прояву обвинуваченою агресії (тобто нічим не спровокованого насильства) щодо потерпілого.

Враховуючи те, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.12.2023 стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати у справі відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/1/24 на певне майно в рамках цього кримінального провадження.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, і призначити їй покарання у виді одного року та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло з 22 години дня до 6 години наступного дня залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.01.2024 по справі № 712/1/24 на футболку зі слідами речовини бурого кольору, рушник коричневого кольору, предмет ззовні схожий на ніж.

Речові докази:

- футболку зі слідами речовини бурого кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_6 ; рушник коричневого кольору; змив на марлевий тампон; змиви з правої та лівої руки ОСОБА_4 ; зрізи нігтів з лівої та правої руки ОСОБА_4 , які передані до камери речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області знищити;

- оптичний носій диск «Verbatim», який приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0004173 зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання;

- предмет ззовні схожий на ніж, який передано до камери речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1