Справа № 742/3310/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/494/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

представника власника майна арбітражного керуючого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про арешт майна, яке належить ДП ДГ «Івківці» - врожай с/г культур: соняшнику, сої та кукурудзи 2023 року, у стані дозрівання, який знаходиться на визначених полях, з метою збереження речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження у межах досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження №0000057 від 21 червня 2023 року у вигляді заборони розпорядження та користування; просить зобов`язати підприємство збирати врожай під контролем правоохоронних органів.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи не вбачається потерпілої сторони та чи наданий такий статус визначеній особі, якій завдано шкоду, відповідно відсутній цивільний позивач у кримінальному провадженні, також жодній особі не повідомлено про підозру, за таких обставин завдання арешту не може бути досягнуто, а отже відсутні підстави визначені ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.

На зазначену ухвалу слідчого судді прокурором Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та задовольнити клопотання слідчого про арешт майна. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що посилання слідчого судді, що у провадженні відсутній потерпілий, підозрюваний є передчасним і не заслуговує на увагу, оскільки без отримання і наявності у матеріалах провадження документів, які цікавлять слідство неможливо визначити відповідно потерпілого, призначити у провадженні відповідні експертизи для визначення, зокрема розміру спричинених збитків, тощо. Зазначає, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів, які дають підстави вважати, що у кримінальному провадженні необхідно застосувати арешт майна, яке, можливо, незаконно посіяне на землях підприємства ДП «ДГ Івківці», а саме, накласти арешт на врожай сої, соняшнику та кукурудзи, як предмету, що є об`єктом кримінально протиправних дій, який перебуває на полях, що знаходяться на земельних ділянках з відповідними кадастровими номерами.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку представника власника майна адвоката ОСОБА_7 та арбітражного керуючого ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, та правильно визначені правові підстави для цього.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора , досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевказані правові норми, якими регулюється порядок застосування інституту забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, наведені органом досудового розслідування в клопотанні про арешт майна є необґрунтованими, а підстави для накладення арешту на майно, визначені ст. 170 КПК України, в даному провадженні відсутні.

В ухвалі слідчого судді проаналізовано, з чим погоджується і колегії суддів апеляційної інстанції, що прокурором не доведено правових підстав для накладення арешту, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000057 від 21 червня 2023 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4