641/8695/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року смт Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Близнюківського районного суду Харківської області з Харківського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку щодо можливості призначення справи до судового розгляду.

Обвинувачена та захисник вважали, що обвинувальний акт складено з порушенням норм КПК України.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченої, захисника перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Суд зазначає, що пред`явлене обвинувачення повинно бути конкретним. Формулювання обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

Згідно ч.1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, в тому числі з дотриманням беззастережного і абсолютного права обвинуваченого знати суть обвинувачення. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд зазначає, що в обвинувальному акті дійсно містяться: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; формулювання обвинувачення (текст, який виділений в обвинувальному акті жирним шрифтом) та положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, в обвинувальному акті в порушення п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, взагалі не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що зазначення в обвинувальному акті статті та частини цієї статті не є кваліфікацією кримінального правопорушення, оскільки кваліфікація повинна містити не тільки посилання на статтю та частину цієї статті, а й посилання на гіпотезу та диспозицію норми закону про кримінальну відповідальність.

При цьому, суд зазначає, що прокурор, дійсно має право змінити обвинувачення в суді, але це не позбавляє суд обов`язку під час підготовчого судового засідання перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України і в разі якщо встановлено, що цих вимог не дотримано, то положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК покладають на суд обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору.

За таких обставин, право прокурора змінити обвинувачення в суді не позбавляє його обов`язку перевірити обвинувальний акт на відповідність положенням КПК України при його затвердженні або складанні.

Згідно з вимогами п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Отже, суд приходить до висновку, що в обвинувальному акті відсутнє посилання на правову кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення, і, як наслідок саме обвинувачення є неконкретним, що порушує право обвинуваченого на захист, а тому обвинувальний акт, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має бути повернуто прокурору, оскільки вищенаведені недоліки є істотними та такими, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Усунення наведених вище недоліків обвинувального акту протягом розумного строку та їх виправлення надасть суду можливість призначити справу до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 291, 314 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України повернути прокурору Лозівської окружної прокуратури Харківської області для усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1