Справа №293/1555/20
Провадження №1-кп/293/118/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000130 від 15.05.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Теклянівка Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, номера обслуги військової частини НОМЕР_1 , має на утриманні троє неповнолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

15.05.2020 близько 09.30 год. у ОСОБА_4 , який знаходився неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на умисне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

В цей же день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до жила, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до домоволодіння за вказаною адресою, за допомогою розкладного ножа, який приніс із собою, відчинив вікно будинку, та через нього проник до середини.

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, керуючись корисливим мотивом, через відчинене вікно потрапив у середину будинку, звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Ulefone Armor ХЗ» в корпусі чорного кольору ІМЕІ 1- НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 вартістю 3013 грн. 40 коп.; грошові кошти в сумі 3900 грн; болгарку електричну марки Zinger моделі 8517 вартістю 814 грн. 86 коп.; дриль електричну марки Zinger моделі 8220U вартістю 578 грн. 10 коп., після чого, утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 , діючи таємно, шляхом проникнення у житло, викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , заподіявши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 8306 грн. 36 коп.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся, показав, що 15.05.2020 близько 09 год. 30 хв. прийшов до будинку ОСОБА_6 , коли його не було вдома, відкрив за допомогою ножа вікно та проник всередину будинку. Перебуваючи в будинку, він побачив та викрав мобільний телефон, болгарку та дриль, а також грошові кошти в сумі 3900 грн., які через вікно виніс з будинку та приніс до свого місця проживання. Надалі вказані мобільний телефон, болгарку та дриль було вилучено співробітниками поліції.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Тому суд вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

IІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена.

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом цього злочину.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 є молодою особою, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; згідно ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, спосіб життя (не одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, проходить військову службу у Збройних Силах України), позицію прокурора та потерпілого щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно класифікації за ст. 12 КК України є тяжким злочином, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, обвинувачений дав критичну оцінку своїм діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність.

Крім того, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховний Суду від 19.07.2018 у справі №755/6254/17, про правові підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням. Так, суд може застосувати норми статті 75 КК України, у разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, на переконання суду, захід примусу визначений судом, є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу винного, та зможе забезпечити виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, та буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, ближче до нижньої межі.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, тобто без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов ухвалою суду від 04.12.2023 повернуто позивачу.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені необхідно стягнути на користь держави з обвинуваченого.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено згідно положень ст. 100 КПК України.

Клопотань про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: мобільний телефон марки «Ulefone Armor Х3» в корпусі чорного кольору ІМЕІ 1- НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 ; болгарку електричну марки Zinger моделі 8517; дриль електричну марки Zinger моделі 8220U, залишити власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні експертизи в розмірі 1961 грн 28 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ