В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003423 від 13.07.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України,

з укладеною 18.08.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

13 липня 2023 року, близько 07 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , проходив біля будинку АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_4 побачив на газоні жіночий гаманець чорного кольору, належний ОСОБА_7 , в якому знаходилась платіжна картка АТ КБ «Приват Банк» за № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_7 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є офіційним документом.

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на привласнення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської картки, з метою подальшого зняття грошових коштів з рахунку.

Реалізуючи свій злочинний умисел та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишається ніким не поміченим, останній умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, привласнив банківську картку АТ КБ «Приват Банк» за № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 , яка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Достеменно розуміючи, що банківська картка є чужим майном, а також усвідомлюючи, що на рахунку можуть знаходитись грошові кошти, забрав платіжну картку з гаманця належного ОСОБА_7 , з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської картки.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.357 КК України без кваліфікуючих ознак, а саме як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Окрім цього, 13 липня 2023 року, близько 07 години 20 хвилин, у ОСОБА_4 , який перебував біля магазину «Хлібна лавка», що за адресою: бульвар Михайла Грушевського, 2, м. Біла Церква Київської області, виник умисел на викрадення грошових коштів, які знаходилися на банківському рахунку АТ КБ «Приват Банк» ( НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_7 .

З цією метою, 13 липня 2023 року в період часу з 07 години 26 хвилини по 07 години 27 хвилин, ОСОБА_4 , після привласнення офіційного документу, а саме вказаної банківської картки АТ КБ «Приват Банк», переслідуючи умисел на таємне викрадення грошових коштів, які знаходились на банківському рахунку ( НОМЕР_2 ) електронний доступ до якого надає банківська картка № НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, перебуваючи на біля магазину «Хлібна лавка», що за адресою: бульвар Михайла Грушевського, 2 м. Біла Церква Київської області, викрав грошові кошти шляхом проведення у зазначеному місці дві транзакції через платіжний термінал в сумі 14 гривень 00 копійок та 85 гривень 00 копійок, які належать ОСОБА_7 та знаходилися на її банківському рахунку.

З цією метою, 13 липня 2023 року з 17 години 06 хвилини ОСОБА_4 , після заволодіння офіційним документом, а саме вказаною банківською карткою АТ КБ «Приват Банк», переслідуючи умисел на таємне викрадення грошових коштів, які знаходились на банківському рахунку ( НОМЕР_2 ) електронний доступ до якого надає банківська картка № НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, перебуваючи на біля магазину «Хлібна лавка», що за адресою: бульвар Михайла Грушевського, 2 м. Біла Церква Київської області, викрав грошові кошти шляхом проведення у зазначеному місці дві транзакції через платіжний термінал в сумі 14 гривень 00, які належать ОСОБА_7 та знаходилися на її банківському рахунку.

Окрім цього, 13 липня 2023 року о 17 години 16 хвилини ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом, використовуючи вищевказану банківську картку, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи в магазині «Млинок», що за адресою: будинок 33-Д вулиця Курсова, місто Біла Церква, Київська область, всупереч інтересам власника викрав грошові кошти шляхом проведення двох транзакцій через платіжний термінал в сумі 97 гривень 00 копійок та 85 гривень 00 копійок, належних ОСОБА_7 та знаходилися на її банківському рахунку.

Окрім цього, 13 липня 2023 року в період часу з 17 години 27 хвилини по 17 годину 30 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом, використовуючи вищевказану банківську картку, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП ОСОБА_8 , що за адресою: будинок АДРЕСА_3 , всупереч інтересам власника викрав грошові кошти шляхом проведення чотирьох транзакцій через платіжний термінал в сумі 363 гривень 89 копійок, 64 гривень 33 копійок, 398 гривень 04 гривень, 02 гривні 00 гривень, належних ОСОБА_7 та знаходилися на її банківському рахунку.

Окрім цього, 13 липня 2023 року о 17 години 38 хвилини ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом, використовуючи вищевказану банківську картку, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи в магазині «Тілець», що за адресою: будинок № 25-А, вулиця Курсова, місто Біла Церква, Київська область, всупереч інтересам власника викрав грошові кошти шляхом проведення чотирьох транзакцій через платіжний термінал в сумі 78 гривень 00 копійок, належних ОСОБА_7 та знаходилися на її банківському рахунку.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1201 гривня 26 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

18.08.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у підготовчому судовому засіданні, також до матеріалів провадження долучено письмову заяву-згоду потерпілої ОСОБА_7 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явилась, подала заяву про надання згоди на укладання угоди про визнання винуватості та розгляд кримінального провадження без її участі, просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, а також повідомила, що не бажає заявляти цивільний позов.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання: за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілою надано прокурору письмову заяву-згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади та умисні кримінальні правопорушення проти власності, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується добре, розлучений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно з довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» №1088 від 09.08.2023 обвинувачений не отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений не належить до осіб з інвалідністю, не є військовослужбовцем строкової служби.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, а саме як: викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, враховуючи дані про особу винного, його молодий вік, ставлення до вчиненого, наслідки, добровільне відшкодування завданого збитку, позицію потерпілої та її письмову згоду щодо укладення угоди, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді: штрафу в межах санкції ч.1 ст.357 КК України, позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, та призначення остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі зі звільненням її на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки суд вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, зокрема й позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.185, 357 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 18 серпня 2023 року у кримінальному провадженні №0003423 від 13.07.2023про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 357 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Згідно зі статтею 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 31 жовтня 2023 року.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ