Провадження № 1-кп/592/517/23
УХВАЛА

25 жовтня 2023 року м. Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми в особі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_3 , законного представника потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України,

установив:

01.09.2023 під час підготовчого судового засідання суд продовжив запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 на строк по 30.10.2023 включно.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурором було заявлене клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою з тих підстав, що розгляд справи по суті фактично ще не розпочався, а ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; крім того, він не працевлаштований і у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт, оскільки на даний час стан його здоров`я незадовільний і, перебуваючи в слідчому ізоляторі, він не отримує необхідну медичну допомогу.

Захисник дане клопотання підтримав.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

При цьому, суд враховує той факт, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; його вік і те, що він не працює, відсутність в нього родини та утриманців.

Вказані факти дають достатні підстави вважати, що його дії, як і сам ОСОБА_5 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може залишити місце проживання, переховуватися від суду з метою уникнути взагалі відповідальності за скоєне, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Обставина зазначена стороною захисту стосовно захворювань обвинуваченого не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки чинним законодавством передбачений порядок надання медичної допомоги ув`язненим особам й у випадку не надання такої допомоги співробітниками слідчого ізолятору, обвинувачений має право оскаржити їхні дії до суду.

Крім того, розгляд даного кримінального провадження по суті ще не розпочався, докази сторонами кримінального провадження ще не надавались та не досліджувались.

З огляду на викладене, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, з урахуванням відомостей про особу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 й не буде запобігати ризикам визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначеним в ухвалі слідчого судді від 07.07.2023, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити обвинуваченому на строк по 23.12.2023 включно.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 331, 350 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк два місяці до 24 год. 23 грудня 2023 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її оголошення до Сумського апеляційного суду, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання ним копії судового рішення, через Ковпаківський районний суд міста Суми.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1