У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000234.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

підозрювана - ОСОБА_6 ,

захисники - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2024 року у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000234 - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_6 , а саме: автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2021 року випуску, сірий, VIN НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_4 від 02.11.2021 р.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що 23.10.2023 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

08.12.2023 р. постановою прокурора Херсонської обласної прокуратури матеріали кримінального провадження № 0000163 від 31.05.2022 р. щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 виділені в окреме провадження за № 0000234 від 08.12.2023 р.

27.12.2023 р. ОСОБА_6 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, яке полягає у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Прокурор звертає увагу на те, що санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, і, у випадку, незастосування такого заходу, як арешт майна, з наступним клопотанням про арешт майна, прокурор матиме можливість звернутись лише на стадії підготовчого судового засідання. З урахуванням, необхідності проведення значної кількості слідчих дій у кримінальному провадженні, прокурор вважає, що ОСОБА_6 матиме можливість розпорядитись належним їй майном, що призведе до неможливості виконання покарання у виді конфіскації майна у випадку ухвалення обвинувального вироку.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

В провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000234, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , в період з 01.03.2022 р. по 29.06.2022 р., знаходячись в м. Херсон, перебуваючи на посаді головного бухгалтера МКП «Херсонтеплоенерго», пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи службовою особою, відповідно до ч. 3 до ст. 18 КК України, діючи умисно за попередньою змовою з головою ППО МКП «Херсонтеплоенерго» ОСОБА_9 та директором вказаного підприємства ОСОБА_10 , яка також була службовою особою, відповідно до ч. 3 до ст. 18 КК України, та мала повноваження на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках МКП «Херсонтеплоенерго», виконуючи свою частину в спільному злочинному плані, умисно, з корисливою метою, вчинила дії, які призвели до розтрати коштів вказаного підприємства в сумі 3 000 000 грн., що становить 2 418 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік та є особливо великим розміром, шляхом їх неправомірного перерахування у вигляді сплати професійних внесків за 2022 рік в сумі 3 000 000 грн. з рахунків вказаного підприємства на рахунки ППО МКП «Херсонтеплоенерго», та надалі неправомірного перерахування частини цих коштів в сумі 1 000 000 грн. - на картковий банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_10 в АТ КБ «Приватбанк», 400 000 грн. - на карткові банківські рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_6 в АТ КБ «Приватбанк» та ПАТ АБ «Укргазбанк», та 200 000 грн. - на картковий банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_9 в ПАТ АБ «Укргазбанк», у вигляді надання поворотньої фінансової допомоги, що спричинило майнової шкоди МКП «Херсонтеплоенерго» у розмірі 3 000 000 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , в період з 01.07.2022 р. по 09.08.2022 р., знаходячись в м. Херсон, перебуваючи на посаді головного бухгалтера МКП «Херсонтеплоенерго», пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи службовою особою, відповідно до ч. 3 до ст. 18 КК України, діючи умисно, за попередньою змовою з головою ППО МКП «Херсонтеплоенерго» ОСОБА_9 та директором вказаного підприємства ОСОБА_10 , яка також була службовою особою, відповідно до ч. 3 до ст. 18 КК України та мала повноваження на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках МКП «Херсонтеплоенерго», виконуючи свою частину в спільному злочинному плані, умисно, з корисливою метою, вчинила дії, які призвели до розтати коштів вказаного підприємства в сумі 5 000 000 грн., що становить 2 418 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік та є особливо великим розміром, шляхом їх неправомірного перерахування у вигляді сплати професійних внесків за 2022 рік в сумі 5 000 000 грн. з рахунків вказаного підприємства на рахунки ППО МКП «Херсонтеплоенерго», та надалі неправомірного перерахування частини цих коштів в сумі 2 218 000 грн. - на карткові банківські рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_10 в ПАТ КБ «Укргазбанк» та АТ КБ «Приватбанк», 1 216 000 грн. - на картковий банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ КБ «Приватбанк», та 78 000 грн. - на картковий банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_11 в ПАТ КБ «Укргазбанк», у вигляді надання поворотньої фінансової допомоги, що спричинило майнову шкоду МКП «Херсонтеплоенерго» в сумі 5 000 000 грн.

Також ОСОБА_6 , 10.08.2022 р., знаходячись в м. Херсон, перебуваючи на посаді головного бухгалтера МКП «Херсонтеплоенерго», пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи службовою особою, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, діючи умисно за попередньою змовою з головою ППО МКП «Херсонтеплоенерго» ОСОБА_9 та директором вказаного підприємства ОСОБА_10 , яка також була службовою особою, відповідно до ч. 3 до ст. 18 КК України та мала повноваження на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках МКП «Херсонтеплоенерго», виконуючи свою частину в спільному злочинному плані, умисно, з корисливою метою, вчинила дії, які призвели до розтрати коштів вказаного підприємства в сумі 5 000 000 грн., що становить 2 418 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік та є особливо великим розміром, шляхом їх неправомірного перерахування у вигляді сплати професійних внесків за 2022 рік в сумі 5 000 000 грн. з рахунків вказаного підприємства на рахунки ППО МКП «Херсонтеплоенерго», та надалі неправомірного перерахування частини цих коштів в сумі 2 218 000 грн. на карткові банківські рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_10 в ПАТ КБ «Укргазбанк» та АТ КБ «Приватбанк», 1 216 000 грн. на картковий банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ КБ «Приватбанк», та 78 000 грн. - на картковий банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_11 в ПАТ КБ «Укргазбанк», у вигляді надання поворотньої фінансової допомоги, що спричинило майнової шкоди МКП «Херсонтеплоенерго» у розмірі 5 000 000 грн.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на належне ОСОБА_6 майно, у виді транспортного засобу, який на праві власності належать останній, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, слідчий суддя, врахувавши положення ст. ст. 170, 173 КПК України, зазначив, що прокурором не наведено жодних даних, які б давали підстави вважати, що підозрюваною ОСОБА_6 вживаються чи можуть вживатися заходи, направлені на відчуження належного їй майна, а також, з урахуванням встановлених обставин кримінального провадження, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, повне відшкодування завданої шкоди, даних про особу підозрюваної, дійшов висновку, що прокурором не доведено, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підозрюваної буде сприяти досягненню дієвості кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваної та її захисників, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Разом з цим, слідчим та прокурором не доведено достатніх підстав, визначених ч. 1 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно.

Як убачається з матеріалів клопотання про арешт майна, у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000234, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , у періоди з 01.03.2022 р. по 29.06.2022 р., з 01.07.2022 р. по 09.08.2022 р. та 10.08.2022 р. знаходячись в м. Херсон, перебуваючи на посаді головного бухгалтера МКП «Херсонтеплоенерго», пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи службовою особою, відповідно до ч. 3 до ст. 18 КК України, діючи умисно за попередньою змовою з головою ППО МКП «Херсонтеплоенерго» ОСОБА_9 та директором вказаного підприємства ОСОБА_10 , яка також була службовою особою, відповідно до ч. 3 до ст. 18 КК України, та мала повноваження на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках МКП «Херсонтеплоенерго», виконуючи свою частину в спільному злочинному плані, умисно, з корисливою метою, вчинила дії, які призвели до розтрати коштів вказаного підприємства в сумі 3 000 000 грн., 5 000 000 грн. та 5 000 000 грн., відповідно, чим спричинила майнової шкоди МКП «Херсонтеплоенерго» у зазначених розмірах.

05.01.2024 р. слідчий звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на належне ОСОБА_6 майно у виді автомобіля марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з метою його збереження та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На переконання апеляційного суду, з клопотання слідчого не вбачається обставин, які б виправдовували потреби досудового розслідування в обмеженні права власності підозрюваної ОСОБА_6 на належне їй майно, у кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому здійснюється з 31.02.2022 р., оскільки слідчим та прокурором не доведено того, що підозрювана вчиняла будь-які дії направлені на приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження належного їй майна.

Крім того, з матеріалів провадження, вбачається що майнова шкода у кримінальному провадженні повністю відшкодована завдана.

Отже, прокурор та слідчий не довели, що існують будь-які ризики того, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути приховане, пошкоджено, зіпсоване, знищене, перетворено або відчужено з боку підозрюваної ОСОБА_6 .

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про незаконність ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено, тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000234 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ___________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3