Справа № 461/5656/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/905/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

представника ДУ «Львівська

установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_11 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.09.2021 ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,.

Початок строку відбування покарання - 06.03.2021; кінець строку - 06.09.2024.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15 серпня 2023 року задоволено подання начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 та звільнено його умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк 1 рік 21 день.

На ухвалу суду прокурор ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання виконувача обов`язків начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» ОСОБА_12 проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі прокурор покликається на те, що головною умовою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є достовірність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Апелянт зазначає, що судом залишено поза увагою той факт, що прокурор у судовому засіданні неодноразово наголошував на штучному створенні стороною захисту уявлення про виправлення та правослухняну поведінку засудженого ОСОБА_5 в частині ставлення до відшкодування спричиненої шкоди.

Звертає увагу, що прокурор у суді вказував на те, що ОСОБА_5 також засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.03.2021, за яким є невідшкодована шкода, яка не має стосунку до вироку, за яким вирішується питання про умовно-дострокове звільнення, проте дає можливість біль повно сформувати характеристику засудженому.

Також, прокурор наголошував, що за вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.09.2021, у межах якого вирішується питання умовно-дострокового звільнення, завдана матеріальна шкода потерпілим на суму понад 100 000 грн, яка не відшкодована взагалі.

Апелянт звертає увагу на дати сплати судових витрат за вироком Франківського районного суду м. Львова: 15.06.2023, 20.06.2023 та 27.06.2023, тобто напередодні вирішення питання про умовно-дострокове звільнення. Прокурор стверджує, що ОСОБА_5 , будучи до цього часу працевлаштованим в установі виконання покарань, жодної копійки потерпілим не відшкодував.

Також прокурор у своїй апеляційній скарзі вказує, що суд зазначив лише про заохочення засудженого ОСОБА_5 , не врахувавши при цьому, що ОСОБА_5 також отримав стягнення за порушення режиму утримання.

При апеляційному розгляді прокурор ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на викладені в ній мотиви.

Представник ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» ОСОБА_10 апеляційну скаргу прокурора заперечив, вважає, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 апеляційну скаргу заперечили, просили судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника, думку представника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, є обґрунтованим та вмотивованим.

Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину покарання, 27.10.2021 зарахований у відділення господарського обслуговування та працевлаштований на посаду пекаря установи. За час відбування покарання засуджений характеризується позитивно: до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінну поведінку та ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався п`ять разів, брав участь у суспільно корисній праці щодо покращення комунально-побутових умов як для засуджених в порядку черговості, так і з власної ініціативи.

З врахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення й підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, й з таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості судового рішення, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними й колегія суддів їх до уваги не бере.

Щодо покликання прокурора про те, що судом не враховано відомості про допущення ОСОБА_5 порушення режиму утримання, а саме зберігання забороненого предмету, слід зазначити наступне.

Як вбачається з особової справи засудженого ОСОБА_5 14.06.2021, під час проведення обшуку у ОСОБА_5 виявлено заборонений предмет - заточену металеву пластину, у зв`язку з чим з ОСОБА_5 проведено профілактичну бесіду. Засуджений ОСОБА_5 провину визнав, зобов`язався в майбутньому порушень режиму утримання не допускати, просив суворо не карати. Стягнення за вказане порушення на ОСОБА_5 не накладалося.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що у подальшому ОСОБА_5 виконував усі вимоги персоналу установи, дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, у зв`язку з чим п`ять разів заохочувався.

Як на одну з підстав скасування судового рішення прокурор покликається на відсутність даних щодо відшкодування матеріальних збитків, що не відповідає дійсності.

Згідно з матеріалами справи матеріальна шкода відповідно до вироку Залізничного районного суду м. Львова від 04.03.2021 відшкодована у повному обсязі.

Між тим з вироку Франківського районного суду м. Львова від 14.09.2021 вбачається, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду, та роз`яснено потерпілому ОСОБА_13 право звернутися з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства. Виконавчі листи з цього приводу до ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» не надходили.

При цьому процесуальні витрати на проведення експертиз згідно з вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.09.2021 у сумі 14 710,50 грн сплачено засудженим ОСОБА_5 у повному обсязі.

Те, що вищевказані відшкодування проведені напередодні судового розгляду, не є обставиною, яка виключає можливість умовно-дострокового звільнення такої особи від відбування покарання.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального законів, є законною, обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15 серпня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4