У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 273/191/24

провадження № 1-кс/0285/208/24

08 лютого 2024 року м. Звягель

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

скаргу ОСОБА_3 ,

на бездіяльність заступника начальника СПД №1 майора поліції ОСОБА_4 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

Скаржник звернулась до суду зі скаргою, у якій просить визнати бездіяльність майора поліції ОСОБА_4 та зобов`язати слідчого негайно розглянути заяви про злочин від 20.01.2024 та задовольнити їх і негайно повідомити про результат розгляду клопотань.

Сторони в судове засідання не прибули.

Заяв та клопотань про відкладення або відкликання скарги не надходило.

Дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

Одним із загальних засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед якого, зокрема є бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Встановлено, що 20.01.2024 Звягельським РВП ГУНП в Житомирській області було отримано заяву ОСОБА_3 від 20.01.2024 у вимогах якої просить порушити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України та ст. 162 КК України. При цьому, вказана заява не містить обставин щодо вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. Так, відповідно до ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Чинним законодавством (Положення про порядок ведення ЄРДР, Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події) встановлено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто злочину або кримінального проступку. Інші події розглядаються та відносно них приймаються рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, однак не будь-яких та не усіх без винятку заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Така інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Враховуючи наведене, внесенню до ЄРДР підлягають лише ті відомості про кримінальне правопорушення, які містять достатню інформацію про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Проте, зміст ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Системний аналіз чинного кримінально-процесуального законодавства дає підстави дійти висновку про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають заяви, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення. Підставами вважати заяву повідомленням саме про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, у тому числі завдання будь-якої шкоди. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Не здійснюючи детального аналізу обставинам, що зазначені у заяві ОСОБА_3 від 20.01.2024 про кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що у ній не наведено конкретних відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України та ст. 162 КК України.

Отже, слідчий суддя не знаходить підстав для висновків, що мала місце бездіяльність уповноважених осіб Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР після отримання заяви ОСОБА_3 від 20.01.2024 про кримінальне правопорушення.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, керуючись положеннями ст.ст. 2, 214, 303, 306-307, 309, 369-372, 376 КПК, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність заступника начальника СПД №1 майора поліції ОСОБА_4 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_6 Васильчук