Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2267/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 липня 2022 року було звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу з метою лікування від наркоманії та проведенням такого лікування.

Прийняте рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, добровільно звернувся до лікувального закладу з метою лікування від психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психостимуляторів, синдром залежності, тобто наркоманії, пройшов курс лікування, а тому суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що положеннями ч.4 ст.309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті. Однак, в матеріалах справи відсутні документально підтверджені відомості щодо встановлення ОСОБА_6 діагнозу наркоманія та чи він потребує добровільного або примусового лікування від наркоманії, що узгоджується з правовим висновком зазначеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року справа № 357/11205/19.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисника та обвинуваченого на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії передбачені ч. 1 цієї статті.

Обвинувачений ОСОБА_6 до закінчення розгляду справи судом першої інстанції відносно нього, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності.

Суд при звільненні від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 врахував довідку КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради № 1396 від 19.05.2022 р., в якій зазначено, що ОСОБА_6 з 09.05.2022 р. до 19.05.2022 р. проходив у цій установі повний курс добровільного стаціонарного лікування з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, синдром залежності.

Відповідно до показань свідка лікаря нарколога ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до нього добровільно та пройшов повний курс стаціонарного лікування від наркотичної залежності, оскільки мав проблеми з наркотичною залежність.

Лікар вказує, що синдром залежності підпадає під поняття «наркоманія», оскільки згідно з Міжнародною класифікації хвороб діагнозу «наркоманія» не існує, а ставлять діагноз «синдром залежності», «психічні, поведінкові розлади», що підтверджується довідкою № 4709 від 23.10.2023 року наданою апеляційному суду.

Відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у якій міститься, зокрема, визначення терміна наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

Згідно з наказом МОЗ № 297 від 08 жовтня 1998 року «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» в Україні здійснено перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10), як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в охороні здоров`я - з 01 січня 1999 року. Згідно з чинним Класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021 (далі - НК 025:2021) Міністерства охорони здоров`я України, узгодженим з МКХ-10, у системі обліку і звітності в охороні здоров`я хворобу за класифікацією наркоманія не зазначено. У НК 025:2021 усі види залежності від психоактивних речовин кодуються в межах діагностичного модуля F10 - F19, що об`єднує «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин», водночас ОСОБА_6 відповідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого, вживав синтетичний лікарський засіб - мефедрон розроблений на основі психостимулятора амфетаміну та алкалоїда катинона та йому встановлено діагноз: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, синдром залежності», яке відноситься до поняття «Наркоманія» (довідка №4709 від 23.10.2023 р.).

Крім того, в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду по справі №621/3334/20 від 20.07.2022 року зазначено, що за відсутності у НК 025:2021 діагнозу «наркоманія» необхідно виходити з нормативного визначення наркоманії, яке міститься у статті 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними».

Оскільки ОСОБА_6 добровільно звернулася до лікувального закладу та пройшов лікування від наркотичної залежності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі прокурора твердження не спростовують правильності висновків, зазначених в оскаржуваному судовому рішенні, і не містять вагомих аргументів, які би свідчили про залишення поза увагою суду доводів прокурора, чи неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: