Дата документу 22.01.2024Справа № 643/3162/14-к
Провадження № 1-кп/554/27/2024
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003823 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шептаки Новгород-Сіверського району Чернігівської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, ФОП « ОСОБА_4 », не судимої

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Викладення фактичних обставин справи, встановлених судом

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення за таких обставин.

Е п і з о д № 1. 17 вересня 2013 року, у дений час доби, ОСОБА_4 , отримавши від роздатника рекламної продукції про діяльність ОСОБА_4 з виготовлення та продажу металоплатикових конструкцій, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, зробила телефонний дзвінок, в ході якого запропонувала останній замовити виготовлення металопластикових конструкцій у неї, завідомо не маючи на меті виконання замовлення ОСОБА_5 , після того ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику ТОВ «Альпарі-груп», діючи з корисних спонукань, в цей же день, у вечірній час, в офісі, що в АДРЕСА_2 , уклала договір № BV115LD, бланк якого знаходився в офісі, із ОСОБА_5 , при цьому власноруч заповнила необхідні графи договору та реквізити сторін і вказала суму 1250 грн, після чого поставила свою печатку приватного підприємця та власний підпис, ОСОБА_5 також поставила власноручний підпис. Після цього, ОСОБА_5 уклала у вказаному приміщенні офісу із представником АТ «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту № для оплати договору з ОСОБА_4 . В свою чергу, ОСОБА_4 , отримавши вказані кошти грошовим переказом від АТ «ОТП Банк» на власний банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий у ПАТ «ПриватБанк», продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції договором № BV115LD на ім?я ОСОБА_5 , привласнивши грошові кошти на вказану суму.

Е п і з о д № 2. 20 вересня 2013 року, в денний час, за оголошенням у видавництві «Прем`єр», які систематично дає ОСОБА_4 , звернувся ОСОБА_6 з метою укладення договору з ОСОБА_4 про виготовлення металопластикових конструкцій. Обвинувачена ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом укладення договору про виготовлення та продаж металопластикових конструкцій завідомо не маючи на меті виконання замовлення ОСОБА_6 , діючи з корисливих спонукань, запросила його до офісу, що в АДРЕСА_2 та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику ТОВ «Альпарі-груп», діючи з корисливих спонукань, 22 вересня 2013 року, в денний час, в офісі в АДРЕСА_2 , уклала договір № ВV120LD, бланк якого знаходився в офісі, із ОСОБА_6 , при цьому власноруч заповнила необхідні графи договору та реквізити сторін і вказала суму 4617 грн, після чого поставила свою печатку приватного підприємця та власний підпис, ОСОБА_6 також поставив власноручний підпис. Після цього ОСОБА_6 уклав у вказаному приміщенні офісу із представником АТ «ОТП Банк» договір прор надання споживчого кредиту № на вказану суму. ОСОБА_4 , отримавши 25 вересня 2013 року вказані кошти грошовим переказом від АТ «ОТП Банк» на власний банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПриватБанк», продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № ВV120LD, привласнивши грошові кошти в сумі 4418 грн (без урахування комісії банку).

Е п і з о д № 3. 22 вересня 2013 року, в денний час, за оголошенням у видавництві «Прем`єр», які систематично дає ОСОБА_4 , звернувся ОСОБА_7 з метою укладення договору з ОСОБА_4 про виготовлення металопластикових конструкцій. Обвинувачена ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом укладення договору про виготовлення та продаж металопластикових конструкцій завідомо не маючи на меті виконання замовлення ОСОБА_7 , діючи з корисливих спонукань, запросила його до офісу, що в АДРЕСА_2 та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику ТОВ «Альпарі-груп», діючи з корисливих спонукань, 26 вересня 2013 року, в денний час, в офісі в АДРЕСА_2 , уклала договір № ВV124LD, бланк якого знаходився в офісі, із ОСОБА_7 , при цьому власноруч заповнила необхідні графи договору та реквізити сторін і вказала суму 3092 грн, після чого поставила свою печатку приватного підприємця та власний підпис, ОСОБА_7 також поставив власноручний підпис. Після цього ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 гроші в сумі 2600 грн в якості завдатку, про що ОСОБА_4 видала власноручно заповнений товарний чек на суму 2600 грн. Після отримання вказаної суми, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № ВV124LD, привласнивши грошові кошти на вказану суму.

Е п і з о д № 4. 07 вересня 2013 року за оголошенням у видавництві «Прем?єр», які систематично дає ОСОБА_4 , звернувся ОСОБА_8 , з метою укладення договору з ОСОБА_4 про виготовлення металопластикових конструкцій. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про виготовлення та продаж металопластикових конструкцій завідомо не маючи на меті виконання замовлення ОСОБА_8 , діючи з корисних спонукань, запросила його до офісу, що в АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику ТОВ «Альпарі-груп», діючи з корисних спонукань, 28 вересня 2013 року, в денний час доби, в офісі, що в АДРЕСА_2 , уклала договір № BV125LD 126І, бланк якого знаходився в офісі, із ОСОБА_8 , при цьому власноруч заповнила необхідні графи договору та реквізити сторін і вказала суму 12468 грн, після чого, поставила свою печатку приватного підприємця та власний підпис, ОСОБА_8 також поставив власноручний підпис. Після цього, ОСОБА_8 уклав у вказаному приміщенні офісу із представником АТ «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту № на вказану суму. ОСОБА_4 , отримавши 01 жовтня 2013 року вказані кошти грошовим переказом від АТ «ОТП Банк» на власний банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий у ПАТ «ПриватБанк», продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № BV125LD 126І, привласнивши грошові кошти в сумі 11719,92 грн. (без урахування комісії банку).

Е п і з о д № 5. 25 вересня 2013 року, в денний час доби, вона ж, отримавши від роздатника рекламної продукції про діяльність ОСОБА_4 з виготовлення та продажу металоплатикових конструкцій, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, зробила телефонний дзвінок ОСОБА_9 , в ході якого запропонувала останній замовити виготовлення металопластикових конструкцій у неї, завідомо не маючи на меті виконання замовлення ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику ТОВ «Альпарі-груп», діючи з корисних спонукань, в цей же день, в денний час доби, в офісі, що в АДРЕСА_2 , уклала договір № BV123LD, бланк якого знаходився в офісі, при цьому вказала суму договору 2472 грн. Після цього, ОСОБА_9 уклала у вказаному приміщенні із представником АТ «ОТП банк» договір про надання споживчого кредиту № на вказану суму. ОСОБА_4 , отримавши вказані кошти грошовим переказом від АТ «ОТП Банк» на власний банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий у ПАТ «ПриватБанк», продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № BV123LD, привласнивши грошові кошти в сумі 2323,68 грн, (без урахування комісії банку).

Е п і з о д № 6. 30 вересня 2013 року за оголошенням у видавництві «Прем?єр», які систематично дає ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_10 , з метою укладення договору з ОСОБА_4 про виготовлення металопластикових конструкцій. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про виготовлення та продаж металопластикових конструкцій завідомо не маючи на меті виконання замовлення ОСОБА_10 , направила за адресою місця мешкання ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_3 , представника АТ «ОТП Банк» та замірника, які уклали договір № BV127LD, бланк якого знаходились при них, із ОСОБА_10 , при цьому була вказана сума договору 4029 грн, на якому ОСОБА_10 також поставила власноручний підпис. Після цього, ОСОБА_10 уклала у вказаному приміщенні із представником АТ «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту № на вказану суму. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про виготовлення та продаж металопластикових конструкцій завідомо не маючи на меті виконання замовлення, діючи з корисливих спонукань, отримавши вказані кошти грошовим переказом від АТ «ОТП Банк» на власний банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПриватБанк», не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № BV127LD привласнивши грошові кошти в сумі 3787,26 грн (без урахування комісії банку).

Е п і з о д № 7. 12 жовтня 2013 року, в денний час, вона ж, отримавши від роздатника рекламної продукції про діяльність ОСОБА_4 з виготовлення та продажу металоплатикових конструкцій, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, зробила телефонний дзвінок ОСОБА_11 , в ході якого запропонувала останньому замовити виготовлення металопластикових конструкцій у неї, завідомо не маючи на меті виконання замовлення ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику ТОВ «Альпарі-груп», діючи з корисних спонукань, поїхала за адресою місця мешкання ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_4 , де назвала ціну металопластикових конструкцій. Після цього, вона разом із ОСОБА_11 , перебуваючи в офісі ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_2 , уклали договір № BV134LD, при цьому сума договору була вказана 5188 грн, після чого, поставила свою печатку приватного підприємця та власний підпис, ОСОБА_11 також поставив власноручний підпис. Після цього, ОСОБА_11 уклав у вказаному приміщенні офісу із представником АТ «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту № на вказану суму. ОСОБА_4 , отримавши вказані кошти грошовим переказом від АТ «ОТП Банк» на власний банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПриватБанк», продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № BV134LD, привласнивши грошові кошти в сумі 4876,72 грн (без урахування комісії банку).

Е п і з о д № 8. 13 жовтня 2013 року, в денний час, за оголошенням у видавництві «Прем?єр», які систематично дає ОСОБА_4 , звернулася ОСОБА_12 , з метою укладення договору з ОСОБА_4 про виготовлення металопластикових конструкцій. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про виготовлення та продаж металопластикових конструкцій завідомо не маючи на меті виконання замовлення ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику ТОВ «Альпарі-груп», діючи з корисних спонукань, в цей же день, у вечірній час, направила за адресою місця мешкання ОСОБА_12 , що в АДРЕСА_5 , представника АТ «ОТП Банк» та замірника, які уклали договір № BV136LD, бланк якого знаходились при них, із ОСОБА_12 , при цьому була вказана сума договору 6743 грн, на якому ОСОБА_12 також поставила власноручний підпис. Після цього, ОСОБА_12 уклала у вказаному приміщенні із представником АТ «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту № на вказану суму. ОСОБА_4 , отримавши вказані кошти грошовим переказом від АТ «ОТП Банк» на власний банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПриватБанк», продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № BV136LD, привласнивши грошові кошти на суму 6338,42 грн (без урахування комісії банку).

Е п і з о д № 9. 16 жовтня 2013 року, в денний час, вона ж, отримавши від роздатника рекламної продукції про діяльність ОСОБА_4 з виготовлення та продажу металоплатикових конструкцій, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, зробила телефонний дзвінок ОСОБА_13 , в ході якого запропонувала останній замовити виготовлення металопластикових конструкцій у неї, завідомо не маючи на меті виконання замовлення ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику ТОВ «Альпарі-груп», діючи з корисних спонукань, поїхала разом із замірником за місцем мешкання ОСОБА_13 , що в АДРЕСА_6 , уклала договір № BV139LD, бланк якого знаходився при ній, із ОСОБА_13 , при цьому власноруч заповнила необхідні графи договору та реквізити сторін і вказала суму 1070 грн., після чого, поставила свою печатку приватного підприємця та власний підпис, ОСОБА_13 також поставила власноручний підпис. Після цього, ОСОБА_13 передала ОСОБА_4 гроші в сумі 650 грн в якості завдатку, про що ОСОБА_4 видала власноручно заповнений товарний чек на суму 650 грн. Після отримання вказаної суми, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № BV139LD, привласнивши грошові кошти на вказану суму.

Е п і з о д № 10. 10 листопада 2013 року, в денний час доби, за оголошенням у видавництві «Прем?єр», які систематично дає ОСОБА_4 , звернулася ОСОБА_14 , з метою укладення договору з ОСОБА_4 про виготовлення металопластикових конструкцій. Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику ТОВ «Альпарі-груп», діючи з корисних спонукань. В цей же день, у вечірній час доби, обвинувачена направила за адресою місця мешкання ОСОБА_15 , що в АДРЕСА_7 , представника АТ «ОТП Банк» та замірника, які уклали договір № 6, бланк якого знаходились при них, із ОСОБА_15 , при цьому була вказана сума договору 1830 грн, на якому ОСОБА_15 також поставила власноручний підпис. Після цього, ОСОБА_15 уклала у вказаному приміщенні із представником АТ «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту № на вказану суму. ОСОБА_4 , отримавши вказані кошти грошовим переказом від АТ «ОТП Банк» на власний банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПриватБанк», продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № 6, привласнивши грошові кошти на суму 1720,2 грн (без урахування комісії банку).

Е п і з о д № 11. 12 листопада 2013 року, в денний час, за оголошенням у видавництві «Прем?єр», які систематично дає ОСОБА_4 , звернувся ОСОБА_16 , після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом укладення договору про продаж металопластикових конструкцій без мети їх виконання та реєстрації на заводі виробнику, діючи з корисних спонукань, поїхала разом із замірником за місцем мешкання ОСОБА_16 , що в АДРЕСА_8 , де уклала договір № 10, бланк якого знаходився при ній, із ОСОБА_16 , при цьому власноруч заповнила необхідні графи договору та реквізити сторін і вказала суму 1754 грн, після чого, поставила свою печатку приватного підприємця та власний підпис, ОСОБА_16 також поставив власноручний підпис. Після цього, ОСОБА_16 передав ОСОБА_4 гроші в сумі 700 грн в якості завдатку, про що ОСОБА_4 видала власноручно заповнений товарний чек на суму 700 грн. Після отримання вказаної суми, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не виконала замовлення металопластикової конструкції за договором № 10, привласнивши грошові кошти на суму 700 грн.

Привласненими грошовими коштами в кожному випадку розпорядилася на власний розсуд.

Кваліфікація дій обвинуваченої органом досудового розслідування

Органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані по епізоду № 1 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та по епізодах № 2 - № 11 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Позиції сторін

В судовому засіданні прокурор, зазначивши, що матеріали кримінального провадження не містять даних, які б вказували на те, що обвинувачена ухилялася від суду, заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінчення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю підтримала заявлене прокурором клопотання та просила звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши кримінальне провадження з цієї підстави.

Мотиви суду

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , згідно положень ст. 12 КК України, є кримінальним проступком та нетяжким злочином відповідно.

При цьому суд виходить з положень ч. 1 ст. 5 КК України, якою закріплено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до положень п. п. 2 і 3 ч. 1 ст. 49 КК особа, яка вчинила кримінальний проступок, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло три роки, а у разі вчинення нетяжкого злочину, - п`ять років.

Згідно ч 2. ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Частиною 3 статті 49 КК України встановлено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом положень статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Частиною 8 статті 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, наявність зазначених умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В такому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Частиною 1 статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року (справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22) викладено правовий висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, встановлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Під ухиленням від слідства або суду варто розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду (постанова Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15).

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства чи відповідно ухвалами про зупинення судового провадження, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, слід враховувати, з-поміж іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Як вбачається зі змісту ухвали Московського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2015 року, в зв`язку з тим, що місце знаходження (проживання) обвинуваченої ОСОБА_4 невідомо, що було розцінено судом як факт ухилення від суду, останню було оголошено в розшук, а судове провадження зупинено до її розшуку.

Між тим, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про поінформованість належним чином обвинуваченої про дату, час та місце судових засідань та відповідно даних, які б підтверджували факт умисного вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду.

Поряд із цим, з матеріалів судового провадження слідує, що в ході виконання вищезазначеної ухвали від 04 лютого 2015 року Московським ВП ГУНП в Харківській області під час проведення першочергових оперативно-розшукових заходів було встановлено місцезнаходження розшукуваної ОСОБА_4 , інформацію про що 18 квітня 2017 року було доведено до відому Московського районного суду м. Харкова.

Крім того, до суду було направлено пояснення ОСОБА_4 , датовані 10 березня 2017 року, в яких остання зазначила, що весь час вона мешкала в АДРЕСА_9 , де й була виявлена працівниками правоохоронних органів, від суду не ухилялася та не була обізнана про її перебування у розшуці. До цих письмових пояснень долучено також написану власноруч ОСОБА_4 розписку про зобов`язання прибути до Московського районного суду м. Харкова.

В подальшому, на виконання запиту суду щодо виконання ухвали від 04 лютого 2015 року, 11 травня 2017 року, повторно, начальником Московського ВП ГУНП в Харківській області було направлено до Московського районного суду м. Харкова аналогічні відомості про встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 за вищезазначеною адресою та надіслано написане останньою власноруч зобов`язання про явку до суду.

Незважаючи на це, розшук ОСОБА_4 в жодному випадку скасований не був та відповідно провадження у справі не відновлювалося.

З огляду на це, сам по собі факт зупинення судового провадження у зв`язку з розшуком обвинуваченої в даному конкретному випадку не може свідчити про ухилення останньої від суду.

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України обов`язково має бути підтверджено факт ухилення обвинуваченої від суду. В протилежному випадку застосування зазначеної норми закону про кримінальну відповідальність не допускається.

З моменту скоєння, як кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, так і кожного з епізодів нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, сплив диференційований строк, передбачений п. п. 2 і 3 ч. 1 ст. 49 КК України відповідно.

Даних про ухилення ОСОБА_4 від суду в зазначений 3-річний та 5-річний строк матеріали кримінального провадження не містять. Відомості про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень відсутні. Отже, підстав, які б виключали застосування положень ст. 49 КК України в даному випадку, немає, а тому остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Висновок суду про відповідність клопотання вимогам закону

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що викладені обставини справи в їх сукупності вказують на наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання прокурора та вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, визначених статтею 49 КК України, а кримінальне провадження № 0003823 від 06 листопада 2013 року - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності.

Вирішення цивільного позову

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, цивільний позов вирішується лише при ухваленні обвинувального вироку та постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Пунктом 7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що у разі закриття провадження з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З огляду на це, цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши кожному з них право на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Мотиви інших рішень

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 288, 314, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0003823 від 06 листопада 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності.

Речові докази, визнані такими відповідно до постанови слідчого від 25 січня 2014 року, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Заявлені по матеріалах кримінального провадження цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через районний суд протягом семи днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22 січня 2024 року о 09 годині.

Суддя ОСОБА_19