Справа № 367/790/24
Провадження №1-кс/367/155/2024
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпінь заяву директора ПП «Ратмир Соло» ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

30 січня 2024 року в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 надійшла заява директора ПП «Ратмир Соло» ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у справі № 367/790/24, провадження № 1-кс/367/155/2024. На підтвердження своєї заяви ОСОБА_3 посилається на те, що суддею порушено ч. 3,4 ст. 75 КПК України.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавали.

Враховуючи вимоги статті 28 КПК України щодо розумних строків судового розгляду, те, що чинним КПК України не передбачена обов`язкова участь учасників кримінального провадження при розгляді заяви про відвід, суд вважає, що неявка учасників процесу, які мали бути заінтересованими бути присутніми під час судового розгляду вказаної заяви, не перешкоджає проведенню такого розгляду без їх участі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно статті 75 КПК України обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні включають в себе в тому числі й наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Відповідно до частини 5 статті 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

В силу змісту статті 6 Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими Резолюцією №2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку визнається як основоположний принцип надання в рівній мірі кожній особі права на розгляд її справи, що пов`язана зі встановленням її прав та обов`язків, а також з питанням її винуватості у скоєнні кримінального злочину, незалежним судом, на засадах справедливості та безсторонності, на відкритому судовому засіданні у встановленому законом порядку, беручи до уваги те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві, нижченаведені принципи мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони адресовані суддям для використання як інструкції, а також судовим органам для використання як базових принципів регламентації поведінки суддів. Крім того, вони покликані сприяти кращому розумінню та підтримці здійснення правосуддя з боку представників виконавчої та законодавчої влади, адвокатів та суспільства в цілому.

Згідно п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Враховуючи викладене, слід відмітити, що зазначені причини заявленого відводу ніяким чином не пов`язані з порушенням кримінально-процесуального законодавства, Європейської конвенції з прав людини та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а тому не можуть викликати сумнів в неупередженості судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_4 .

Незгода директора ПП « Ратмир Соло», ОСОБА_3 із рішеннями слідчого судді можуть бути оскарженими або до апеляційної інстанції, або ж під час підготовчого провадження у суді.

Дослідивши матеріали справи вважаю доводи ОСОБА_3 необґрунтованими, а заяву про відвід слідчому судді такою, що не підлягає задоволенню.

Оцінка певних процесуальних дій та рішень головуючого судді може бути надана виключно у встановленому процесуальному порядку судами вищих інстанцій.

Крім того, суд звертає увагу, що поданий відвід не має жодного відношення до клопотання про обшук (справа №367/790/24, №1-кс/367/125/2024) що трактується судом як зловживання своїми процесуальними правами.

Керуючись статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, п.1.1 Бангалорських принципів, статтею 55 Конституції України, статтею 15 Кодексу суддівської етики, статтями 34, 75, 80, 81 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви директора ПП «Ратмир Соло» ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №367/790/24, провадження № 1-кс/367/125/2024 - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1