Ухвала

11 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 933/80/23

провадження № 51-6778 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

8 листопада 2023 року до Верховного Суду засобами електронного зв`язку надійшла електронна сканкопія касаційної скарги (вх. № 29655/0/170-23 від 08.11.2023), в якій зазначено, що вона подана засудженим ОСОБА_4 .

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.

На виконання вимог вказаної ухвали Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 через підсистему «Електронний кабінет» подав касаційну скаргу.

Суд, перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 , дійшов висновку про те, що його скаргу слід повернути з таких підстав.

Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2023 року в зв`язку з невідповідністю його скарги статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху, Суд в ухвалі, серед іншого, зазначив про те, що всупереч положенням частини 5 статті 427 КПК засуджений ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги копій судових рішень, що постановлені в кримінальному провадженні стосовно нього, в зв`язку з чим Верховний Суд був позбавлений можливості перевірити його доводи у скарзі.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 13 листопада 2023 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій не дотримався положень КПК.

Так, на виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 без руху в частині надання копій судових рішень, що постановлені в кримінальному провадженні стосовно нього, засуджений ОСОБА_4 зазначив як додаток до касаційної скарги вирок, проте долучив лише останній аркуш судового рішення, постановленого щодо нього.

Копію оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_4 взагалі не долучив.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що, залишаючи без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , в ухвалі Верховного Суду від 13 листопада 2023 року було вказано на те, що відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Так, у первинній касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просив скасувати вирок Олександрійського районного суду від 13 червня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 2 листопада 2023 року щодо нього та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В ухвалі Верховного Суду від 13 листопада 2023 року про залишення касаційної скарги без руху було зазначено, що заявляючи такі вимоги до суду касаційної інстанції, засуджений ОСОБА_4 допустив неузгодженість своєї позиції з огляду на положення, передбачені статтею 436 КПК, та повноваження суду касаційної інстанції, оскільки після скасування вироку суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції буде відсутній предмет перегляду.

Також, з огляду на вимоги засудженого про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції щодо нього, в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху також було зазначено, що засуджений ОСОБА_4 не наводить доводів щодо незаконності чи необґрунтованості вироку суду першої інстанції щодо нього.

На виконання вищезазначеного, засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі на усунення недоліків заявив вимогу про скасування лише ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 листопада 2023 року щодо нього.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.

У відповідності до положень статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, засуджений ОСОБА_4 , ставлячи у касаційній скарзі на усунення недоліків вимогу про скасування лише ухвали суду апеляційної інстанції, обмежився загальними посиланнями на положення КПК та формально послався на те, що апеляційний суд лише навів перелік доказів, не перевіривши їх та не проаналізувавши, та не навів переконливих відповідей на апеляційну скаргу засудженого.

Зокрема, у касаційній скарзі на усунення недоліків засуджений ОСОБА_4 взагалі не навів конкретних доводів щодо незаконності та необґрунтованості ухвали суду апеляційної інстанції щодо нього з урахуванням підстав для її скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.

На підставі пункту 1 частини 3 статті 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

Водночас, відповідно до вимог частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу суду апеляційної інстанції щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3