Справа № 359/8060/23
Провадження № 1-кп/359/612/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

13 жовтня 2023 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи стосовно якої передбачається застосування

примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

педагога ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0001880 від 01.08.2023, про застосування примусових заходів виховного характеру відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, закінчив 8 класів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом встановлено, що 24.07.2020, о 15 год. 00 хв., малолітній ОСОБА_4 (вік - 13 років) знаходився поблизу ТЦ «ЕПІЦЕНТР» по вул. Горбатюка,2 в м. Борисполі Київської області, де проводив свій вільний час та помітив велосипед марки «ARDIS» моделі «CLEO», який був прикутий металевим тросом із замком, належний ОСОБА_8 , і вирішив вчинити суспільно небезпечне діяння (крадіжку) цього велосипеда.

Реалізуючи свій намір спрямований на вчинення суспільно небезпечного діяння (таємне викрадення чужого майна) велосипеда марки «ARDIS» моделі «CLEO», ОСОБА_4 о 15 год. 20 хв. 24.08.2023, підійшов до зазначеного велосипеда, будучи переконаним, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перерізав металевий трос кусачками, які мав при собі та вчинив суспільно небезпечне діяння, таємне викрадення велосипеда марки «ARDIS» моделі «CLEO», вартістю 6579 грн. ЗО коп., на якому втік з місця вчинення суспільно небезпечного діяння.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, цього ж дня сховав в підвалі будинку АДРЕСА_2 .

Внаслідок вчиненого ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки крадіжки, потерпілому ОСОБА_8 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 6579 грн. 30 коп.

Крім цього, 28.07.2020, о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився поблизу ТЦ «ЕПІЦЕНТР» по вул. Горбатюка, 2 в м. Борисполі Київської області, де проводив свій вільний час та помітив велосипед марки «bergamont» «roxtar 3.0», який був прикутий металевим тросом із замком, належний ОСОБА_9 , і вирішив повторно вчинити суспільно небезпечне діяння (крадіжку) цього велосипеда.

Реалізуючи свій намір спрямований на вчинення суспільно небезпечного діяння (таємне викрадення чужого майна) велосипеда марки «bergamont» «roxtar 3.0», ОСОБА_4 о 15 год. 20 хв. 24.08.2023, підійшов до зазначеного велосипеду, будучи переконаним, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перерізав металевий трос кусачками, які мав при собі та вчинив суспільно небезпечне діяння (таємне) викрадення велосипеда марки «bergamont» «roxtar 3.0», загальною вартістю 7800 грн., на якому втік з місця вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, цього ж дня сховав в підвалі будинку АДРЕСА_2 .

Внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 , спричинено потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 7800 грн.

Суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_4 , як особою, яка його вчинила після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримуючи своє клопотання зазначив, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння не досягши віку з якого передбачена кримінальна відповідальність, після вчинення щиро розкаявся.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Неповнолітній ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що більше такого не повториться. Про обставини вчинення кримінальних правопорушень повідомив наступне. Він подивився ролик в Ютуб-каналі щодо викрадення велосипедів і вирішив вчинити дані крадіжки. У вказаний день та час він взяв з собою кусачки та поїхав гуляти в м.Бориспіль. Біля ТЦ «ЕПІЦЕНТР» помітив велосипед марки «ARDIS», який був прикутий тросом. Кусачками він перекусив трос і на велосипеді поїхав додому, який потім сховав у підвал. В такий же спосіб викрав інший велосипед марки «bergamont». Повідомив, що дані крадіжки він скоїв щоб перевірити себе, хоча в нього є власний велосипед. З викраденими велосипедами нічого робити не хотів, ні використовувати, ні продати. Не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Законний представник ОСОБА_4 його мати ОСОБА_5 просила задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 просив суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.

Педагог ОСОБА_7 підтримала клопотання.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Відповідно до ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п.п.2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру, серед іншого, у виді застереження; передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України; до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97КК України); при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України доведена судовому засіданні в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, характеризуються посередньо за місцем проживання, житлово-побутові умови задовільні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років, згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

Застереження є одним із найм`якших заходів виховного характеру і може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

.Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів кримінального провадження, неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком та матір`ю ОСОБА_5 яка згодна на передачу сина їй під її нагляд.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 22, 97, 105,185 ч.4 КК України, ст. ст. 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київськолї області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0001880 від 01.08.2023, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, закінчив 8 класів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження, роз`яснивши ОСОБА_4 про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину та передати його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді передання під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,встановити 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1