Справа № 755/6518/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003942 від 10.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бортничі Бориспільського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, особою з інвалідністю ІІ групи, який має на утриманні неповнолітню дитину 2009 р.н., раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Судом визнано доведеним, що 09 грудня 2022 року, близько 10 год 46 хв, водій ОСОБА_3 , в світлий час доби за сприятливих погодних умов, зволоженому асфальтному покритті, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автомобілем марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною проспекту Миру зі сторони бульвару Верховною Ради в напрямку Дарницької площі, в районі буд. № 17, який рахується по пр. Миру в місті Києві, перед нерегульованим пішохідним переходом.

Під час руху ОСОБА_3 не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також, порушуючи вимоги пункту п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), відповідно до якого, водій зобов`язаний: «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», та п. 18.1. Правил дорожнього руху України, згідно з яким передбачено, що:

- п.18.1. ПДР України - «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_3 продовжуючи рухатись прямо керованим ним транспортним засобом, допустив виїзд на нерегульований пішохідний перехід, де в подальшому вчинив наїзд передньою частиною керованого ним транспортного засобу на пішохода, потерпілого ОСОБА_6 , який рухався з права на ліво відносно руху автомобіля марки «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 та мав перевагу в русі. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_6 заподіяно тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 042-279-2023 від 16.03.2023 встановлено, що у ОСОБА_6 , 1968 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ правої скроневої, лобної часток, травматичного субарахноїдального крововиливу над правою лобною часткою, субдуральних нашарувань крові над лівою лобною часткою, забійної рани нижньої губи, саден лівої вилицевої, підборідної, лобної ділянок, закрита травма лівої гомілки у вигляді уламкового перелому верхньої третини великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків, епідуральних міхурів по задній поверхні, поверхневих саден по передній поверхні середньо-верхньої третини гомілки.

Виявлене у ОСОБА_6 тілесні ушкодження локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого (их) предмета (ів), могли утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 09.12.2022 при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/111-23/12401-ІТ від 14.03.2023 у водія ОСОБА_3 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам пункту 18.1 ПДР України.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог пункту 18.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння тілесного ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_6 .

Позиція сторони захисту

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не визнав повністю, заперечив фактичні обставини справи, при цьому зазначив, що 09 грудня 2022 року о 10 год 40 хв він, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по просп. Миру зі сторони бульв. Верховної Ради в сторону Дарницької площі рухався в крайній лівій смузі, приблизно зі швидкість 35 км/год. З правого боку на установленому місці для переходу дороги із-за маршрутки різко вибіг пішохід, він застосував екстрене гальмування, але уникнути наїзду пішохода не зміг. Пішохода він не збив, а той скочив йому на лобове скло, сталось це все за пішохідним переходом. Одразу після ДТП він почав надавати допомогу потерпілому. Після чого попросив свідків викликати швидку допомогу. Уникнути ДТП він не міг, так як пішохід різко вибіг на дорогу на установленому місці. Поданий потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов не визнав.

Захисник ОСОБА_5 підтримав висвітлену позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , просив виправдати, однак якщо суд дійде до висновку про винуватість, то при визначенні міри покарання просив врахувати, що його підзахисний є інвалідом ІІ групи, пенсіонером.

Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що 09 грудня 2022 року йшов на зустріч до сестри по вул. Тампере, переходив через пішохідний перехід. На той момент не було ніякого транспорту, нічого не загрожувало. Пам`ятає, що це був автомобіль чорного кольору. Водій дивився на нього і їхав, перед пішохідним переходом не гальмував, швидкість була близько 40 км/год, перед цим він пропускав транспорт з боку вул. Тампере. Водій його збив та ще певний час провіз його до зупинки, потім різко загальмував і той впав на асфальт. Хтось підбіг до нього і казав не вставати, потім під`їхала швидка. Додатково на запитання прокурора, відповів, що там було три пішохідні переходи, він йшов по середньому, відносно руху транспорту переходив для водія справа-наліво, світлофори були, але не працювали, темп руху був спокійний, асфальтне покриття було вологе, водій міг його помітити та об`їхати, автомобіль рвонув з місця зупинки, почав набирати швидкість, ніяких сигналів не подавав.

В результаті ДТП він отримав перелом гомілки, якби не сестра, то ампутували б ногу. Обвинувачений до нього особисто не телефонував, один раз зробив дзвінок його сестрі, ніякої шкоди не було відшкодовано. Також повідомив, що дана подія сильно вплинула на його життя, він лікується з грудня 2022 року, не спить вночі через постійні болі, не знає чи буде надалі рухатись без палиці та чи візьмуть на роботу. Щодо міри покарання обвинуваченого вважає достатнім не пов`язане з позбавленням волі, також просив аби була відшкодована шкода згідно поданого цивільного позову.

Представником потерпілого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 20.06.2023 подано позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної злочином, та 05.10.2023 у судовому засіданні надано доповнення до заявленого позову.

У судовому засіданні потерпілий та його представник підтримали цивільний позов у повному обсязі та просили його задовольнити.

Досліджені у судовому засіданні докази

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він був очевидцем подій, що відбувались 09 грудня 2022 року. В цей день він проходив та побачив ДТП, самого наїзду він не бачив, але почув відповідний звук і побачив на капоті автомобіля людину. Не пам`ятає чи працював тоді світлофор. Подія трапилась на пішохідному переході. Після наїзду водій вийшов, та до потерпілого підійшли люди. Сам час наїзду він не пам`ятає, водій їхав не швидко, щоб там рухалась якась маршрутка не пам`ятає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 09 грудня 2022 року він прогулювався разом із товаришем, побачив як людина відлетіла близько на 3 м, самого наїзду не бачив. Людина лежала на проїзній частині. Потім він викликав швидку, водій, мабуть, її не викликав, проте залишався на місці до її приїзду.

У судовому засіданні 05.10.2023 прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_10 , сторона захисту та представник потерпілого не наполягали на його допиті.

Крім того, судом безпосередньо досліджено надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2022 та додатків до нього, відповідно до яких в присутності понятих, водія ОСОБА_3 , проводився огляд місця дорожньо-транспортної пригоди: просп. Миру, 17, м. Київ, під час якого встановлено наступне: місце дорожньо-транспортної пригоди розташовано на вулиці; проїзна частина - горизонтальна ділянка пряма в плані; дорожнє покриття: асфальтобетонне, зволожене чисте; нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття не виявлено; призначено для руху в двох напрямках - три смуги для руху в напрямку проведення огляду та три смуги зустрічного напрямку; наявна дорожня розмітка 1.3, 1.16.1, 1.5, 1.14.2, 1.11 Правил дорожнього руху; до проїзної частини примикають праворуч та ліворуч бордюрний камінь висотою 7 см; далі за тротуаром наявні будови міського типу; ділянка регулюється світлофором, на момент огляду світлофор не працював; наявні дорожні знаки: 2.3 «головна дорога», 5.38.1-5.38.2 «пішохідний перехід»; умови освітленості на даній ділянці шляху: світла пора доби; камер відеоспостереження не виявлено; загальна видимість при денному світлі становить 100 м; відсутні об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч; не виявлено слідів, що свідчать про переміщення об`єктів на місці пригоди після ДТП до початку огляду. На транспортному засобімарки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 наявні пошкодження решітки радіатора, пошкоджена пластикова накладка на передній частині капоту, потертості лакофарбового покриття капоту, повністю деформоване лобове скло, пошкоджений лівий склоочисник; наявні сліди ковзання на капоті; транспортний засіб на момент огляд не завантажений; гальмові системи в справному стані (педаль пружна при натисканні та відпусканні повертається в зворотному напрямку); рульове керування в справному стані, при повороті керма праворуч та ліворуч колеса реагують відповідно; колеса і шини в нормі; зовнішні світлові прилади, сигнал, склоочисники, склообмивачі, дзеркала заднього вигляду в справному стані; спарені сліди шин обох коліс на асфальтному покритті залишені автомобілем марки «ВАЗ 2107»; наявні інші сліди на дорожньому покритті: пляма бурого кольору схожа на кров в лівій смузі проїзної частини, позначено на схемі пригоди № 5; наявність відокремлених від транспортного засобу частин, деталей і інших об`єктів: уламки пластику на асфальтному покритті, на схемі пригоди № 1; сліди контактної взаємодії транспортного засобу з навколишніми об`єктами відсутні (а.с. 93-105);

- акт огляду та направлення транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання транспорту від 09.12.2022, де зазначено зовнішній вигляд транспортного засобу марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 : розбите вітрове скло, вм`ятина на капоті, тріщини декоративної решітки, вм`ятина на бампері, дрібні пошкодження лакофарбового покриття по периметру кузова (а.с. 107);

- висновок експерта № 042-279-2023 від 16.03.2023, за результатами судово-медичної експертизи встановлено таке: дані наданої медичної документації свідчать про те, що після подій 09.12.2022 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ правої скроневої, лобної часток, травматичного субарахноїдального крововиливу над правою лобною часткою, субдуральних нашарувань крові над лівою лобною часткою, забійної рани нижньої губи, саден лівої вилицевої, підборідної, лобної ділянок; садна тулуба верхніх та нижніх кінцівок; закрита травма лівої гомілки у вигляді уламкового перелому верхньої кісток зі зміщенням уламків, епідуральних міхурів по задній поверхні, поверхневих саден по передній поверхні середньо-верхньої третини гомілки.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмета(ів), могли утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 09.12.2022 при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом).

Вищевказані ушкодження не супроводжувались небезпечними для життя явищами. Наголошую, що між «тривалістю розладу здоров?я» (як критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості) та тривалістю лікування апріорі не існує ніякого кореляційного зв?язку. Тобто, будь-яке лікування, ніякими чином не відображає строки порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій.

Морфологічні властивості виявлених ушкоджень речовини та оболонок головного мозку, а також переломів - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних структур так і відновлення їх функції буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров?я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказані закриті травми за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров?я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6. «Правил».

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення саден у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказані садна тулуба верхніх та нижніх кінцівок відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил».

Відсутність даних про забір крові та сечі у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення токсикологічного дослідження (з метою виявлення наявності та концентрації спиртів) не дозволяють достовірно стверджувати про наявність чи відсутність у нього на момент отримання тілесних ушкоджень алкогольного сп`яніння. (а.с. 110-117);

- висновок експерта № СЕ-19/111-23/2147-ІТ від 10.03.2023 та ілюстративну таблицю до нього, за результатами автотехнічної експертизи встановлено: на момент огляду автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані (а.с. 119-123);

- копії повісток про виклик ОСОБА_3 на 15.03.2023 та 20.03.2023, для проведення процесуальних дій в порядку ст. 240 КПК України (слідчий експеримент) та докази їх відправлення (а.с. 124-126)

- заяву ОСОБА_3 від 15.03.2023 про те, що він відмовляється від проведення слідчого експерименту відмовляється, просить всі дані взяти з його попереднього допиту; якщо виникне необхідність у його проведенні повідомить додатково (а.с. 127);

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.03.2023 та додатки до нього, відповідно до якого слідчий експеримент проводився за участю потерпілого ОСОБА_6 у присутності двох понятих, на місці дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Київ, просп. Миру, 17 (а.с. 128-137);

- висновок експерта № СЕ-19/111-23/12401-ІТ від 14.03.2023, за результатами судової автотехнічної експертизи встановлено: в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пункту 18.1 ПДР України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , з моменту виходу пішохода на проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , шляхом застосування екстреного гальмування, тобто мав технічну можливість виконати вимоги пункту 18.1 ПДР України.

В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 ПДР України.

Для оцінки дій пішохода ОСОБА_6 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 чинних Правил дорожнього руху України.

Розрахована швидкість руху автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 перед ДТП, яка відповідає слідам гальмівного юзу, становить (27.0...33.6), км/год.

Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.

Питання стосовно перебування дій пішохода ОСОБА_6 в причинно-наслідковому зв?язку з виникненням даної ДТП, може бути вирішене органами досудового розслідування (судом) самостійно (а.с. 139-143)

- протокол слідчого експерименту від 10.05.2023 та додатки до нього, відповідно до якого слідчий експеримент проводився за участю свідка ОСОБА_8 у присутності двох понятих, на місці дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Київ, просп. Миру, 17 (а.с. 144-149);

- відповідь КП «Центр організації дорожнього руху» Департаменту транспортної інфраструктури від 08.03.2023 № 053/04-14/1148 на запит слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, з якого вбачається, що в межах компетенції опрацьовано запит стосовно надання інформації про організацію дорожнього руху на перехресті бульв. Верховної Ради та просп. Миру у м. Києві станом на 09.12.2022.

Підприємство володіє інформацією про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху на дату проведення планово-профілактичних робіт з обслуговування Т3РДР.

Відповідно до зазначеного надано довідку стосовно розташування дорожніх знаків за вищевказаною адресою станом на 07.02.2023 згідно загальноміської бази даних дислокації ТЗРДР.

На вищевказаній ділянці дороги не передбачені дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» згідно загальноміської бази даних дислокації ТЗРДР станом на 07.02.2023.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. відповідно до п. 12.4 «Правил дорожнього руху».

Повідомлено, що станом на 09.12.2022 в період часу з 09 год 33хв до 11 год 25хв світлофорний об?єкт «проспект Миру - бульвар Верховної Ради» не працював у зв?язку з відключеннями електропостачання (а.с. 150-151);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 006902 від 09.12.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_3 не перебував в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 157).

Оцінка суду

Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні всі докази, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 09 грудня 2022 року близько 10 год 46 хв в світлий час доби за сприятливих погодних умов, зволоженому асфальтному покритті, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автомобілем марки «ВАЗ-2107»д.н.з. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною проспекту Миру зі сторони бульвару Верховною Ради в напрямку Дарницької площі. Під час руху ОСОБА_3 , порушив вимоги пунктів п. 2.3. «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_6 заподіяно тілесне ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується висновком експерта № 042-279-2023 від 16.03.2023 за результатами проведення судово-медичної експертизи, а саме: у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ правої скроневої, лобної часток, травматичного субарахноїдального крововиливу над правою лобною часткою, субдуральних нашарувань крові над лівою лобною часткою, забійної рани нижньої губи, саден лівої вилицевої, підборідної, лобної ділянок; садна тулуба верхніх та нижніх кінцівок; закрита травма лівої гомілки у вигляді уламкового перелому верхньої кісток зі зміщенням уламків, епідуральних міхурів по задній поверхні, поверхневих саден по передній поверхні середньо-верхньої третини гомілки.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмета(ів), могли утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 09.12.2022 при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом).

Окрім цього, згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-23/12401-ІТ від 14.03.2023, підтверджено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 09 грудня 2022 року з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , з моменту виходу пішохода на проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , шляхом застосування екстреного гальмування.

Разом з тим, згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/2147-ІТ від 10.03.2023 встановлено, що на момент огляду автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані

Відтак, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, його винуватість підтверджується всією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема висновками судово-медичної експертизи № 042-279-2023 від 16.03.2023 та судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-23/2147-ІТ від 10.03.2023 та № СЕ-19/111-23/12401-ІТ від 14.03.2023; показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_6 , які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості.

Жодних підстав недовіряти потерпілому та свідкам немає, оскільки вони попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, крім того, їхні показання повністю узгоджуються між собою.

Оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, вказані докази суд визнає належними, допустимими, достовірними та кладе їх в основу вироку.

Відтак, суд вважає, що заперечення ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України спростовується дослідженими судом доказами та розцінює його позицію не інакше, як намагання уникнути відповідальності за свої дії.

Таким чином суд, оцінивши надані докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Суд також враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, раніше не судимий, зважаючи на вік обвинуваченого, те, що він є пенсіонером, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 р.н., є особою з інвалідністю ІІ групи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілого, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Цивільний позов

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, суд встановив таке.

Згідно цивільного позову потерпілий ОСОБА_6 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду, завдану злочином у розмірі 65 896 грн 70 коп., та моральну шкоду у розмірі 120 000 грн 00 коп.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 грудня 2022 року у результаті дорожньо-транспортної пригоди йому заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. Дорожньо-транспортна пригода трапилась через грубе порушення водієм ОСОБА_3 п. 18.1 Правил дорожнього руху.

Під час стадії досудового розслідування ОСОБА_3 не було прийнято ніяких дій щодо добровільного відшкодування завданої шкоди.

Внаслідок злочинних дій у кримінальному провадженні №0003942 ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 була заподіяна майнова шкода, яка полягає у наступному. ОСОБА_6 після отримання травм перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні Швидкої медичної допомоги,та в лікарні ККЛ №1, після виписки перебуває на амбулаторному лікуванні. На лікування та придбання ліків витратив 60 535 грн 05 коп., що підтверджується чеками

Після подачі до Дніпровського районного суду м. Києва 20.06.2023 позовної заяви про відшкодуванні майнової та матеріальної шкоди заподіяної злочином, ОСОБА_3 не прийнято ніяких дій по відшкодуванню завданих збитків.

Потерпілий ОСОБА_6 продовжував лікування і ним було додатково витрачено на покупку ліків ще 5 341 грн 65 коп.

Крім цього, внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 внаслідок понесених моральних страждань і обмежень, що сталися в його житті заподіяно моральної шкоди у розмірі 120 000 грн 00 коп.

Моральна шкода обґрунтовується душевними стражданнями, пов`язаними з отриманням травми, він не може самостійно пересуватись, потребує допомоги рідних. Після травми у ОСОБА_6 виникла фобія боятись переходити вулицю. Переслідують нічні жахіття, що його збиває автомобіль. Він хвилюється, що може залишитись інвалідом на все життя і не зможе працювати, не зможе вести звичайний для себе спосіб життя.

Крім того, ОСОБА_6 , внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 на кілька місяців втратив можливість повноцінно виконувати свої професійні обов`язки через порушення сну і пригнічений психологічний стан внаслідок душевних переживань, пов`язаних зі травмою. Витрати часу, у тому числі робочого, на численні відвідування правоохоронних органів, медичних, судових і банківських установ, страхової компанії тощо, необхідність у чому виникла внаслідок скоєного щодо нього злочину.

Дії ОСОБА_3 навіть після завдання шкоди, а саме: витрати на лікування /відсутність жодних дій які б виражали каяття, порушили душевну рівновагу та продовжують завдавати моральні страждання.

Шкода, завдана потерпілому ОСОБА_6 внаслідок вчинення ОСОБА_3 протиправного, злочинного діяння, є доволі значною, а грошова компенсація хоч і не поверне втраченого часу і здоров`я, але хоч якимось чином відшкодує глибину тих моральних збитків, яких потерпілий зазнав внаслідок протиправної злочинної поведінки ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні не визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 у повному обсязі.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. (ч. 2 ст. 127 КПК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Як роз`яснив Вищій спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у п. 6 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Також, суд звертає увагу, що Постановою Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15 визначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.

Як вбачається з долучених до цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 письмових доказів, позовні вимоги у частині майнової шкоди, що були понесені останнім на лікування підтверджується документально в сумі 65 065 гривень 77 копійок, а тому, позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в частині вказаних документальних підтверджень реальних збитків.

Щодо вимог цивільного позову про відшкодування потерпілим моральної шкоди завданої злочином, то слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. (ч. 1 ст. 1167 ЦК України)

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України), право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України та ст. 1167 ЦК, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Більше того, згідно позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, потерпілому ОСОБА_6 завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: втрата нормального сну, постійні болісні відчуття та страждання, щоденні думки про події, що трапились, страх переходити дорогу, тимчасова відірваність від активного соціального життя, неприємні сновидіння. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних душевних та матеріальних ресурсів, були порушені актуальні життєві плани. Порушення прав потерпілого і зміни у його житті мають між собою причинний зв`язок. Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілому з вини обвинуваченого моральної шкоди.

Аналізуючи наведені обставини та наявні належні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений потерпілим ОСОБА_6 розмір моральної шкоди в сумі 120 000 грн 00 коп. є завищеним та вважає дійсним його розмір у сумі 100 000 грн 00 коп.

Відтак, поданий потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: транспортний засіб марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_3 під зберігальну розписку - повернути належному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: за проведення судово-медичної експертизи № 042-279-2023 від 16.03.2023 у розмірі 3 346 грн 00 коп.; за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-23/2147-ІТ від 10.03.2023 у розмірі 1 887 грн 80 коп.; за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-23/12401-ІТ від 14.03.2023 у розмірі 1 510 грн 24 коп., а загалом у розмірі 6 744 грн 04 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 65 065 (шістдесят п`ять тисяч шістдесят п`ять) грн 77 (сімдесят сім) коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн 00 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається потерпілому, представнику потерпілого, захиснику, обвинуваченому та прокурору.

С у д д я : ОСОБА_1