Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/789/23
Провадження № 1-кп/670/58/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003818 від 30.10.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрашівка Віньковецького району Хмельницької області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.07.2023 року Віньковецьким районним судом за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Віньковецького районного суду Хмельницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 2 місяці. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, 30.10.2023 року близько 10 год. 00 хв., перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , помітив велосипед чорного кольору марки «Дорожник», достовірно знаючи, що з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введено воєнний стан, який продовжено Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, 259/2022 від 18.04.2022, 341/2022 від 17.05.2022, № 573/202 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 строком на 90 діб та прийняв рішення про відкрите викрадення чужого майна. Тоді ж, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи та свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливих мотивів, взяв до рук велосипед чорного кольору марки «Дорожник» вартістю 2000 гривень після чого, ОСОБА_4 , ігноруючи що його дії були помічені місцевою мешканкою ОСОБА_6 , не реагуючи на зауваження останньої про зупинення та повернення майна, сів на вказаний велосипед, та виїхав на ньому з подвір`я домогосподарства, таким чином викрав вищевказане майно належне ОСОБА_7 . Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 3033,33 гривень. Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, санкція вказаного злочину передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; обвинувачений є раніше судимою особою за злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків. Тому існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; ОСОБА_4 не працює, не має стійких соціальних зв`язків, постійного джерела доходу не має, а тому у разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаному із триманням під вартою, може вчинити ряд інших нових, умисних кримінальних правопорушень, в тому числі і пов`язаних із корисливими майновими злочинами; може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні та переховуватись від суду.

Захисник ОСОБА_5 клопотання про продовження тримання під вартою не визнав і пояснив, що прокурором не доведено ризики, передбачені у клопотанні, а підозра не є обґрунтованою, оскільки слідчий не мав права реєструвати вказане кримінальне провадження, крім того вважає, що до обвинуваченого може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 позицію захисника підтримав.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01.11.2023 року частково задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту. Строк дії ухвали до 27.12.2023 року.

Відповідно до ухвали Хмельницького апеляційного суду від 08.11.2023 року скасовано ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01.11.2023 року та до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.12.2023 року включно. Визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн. та встановлені обов`язки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого ухилитися від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану. Підозра у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки підтверджується: показами потерпілого ОСОБА_8 , свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , протоколом огляду місця події від 30.10.2023 року, протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 від 27.11.2023 року, протоколом огляду предмета від 27.11.2023 року, висновком судової товарознавчої експертизи від 09.11.2023 року.

Прокурором доведено продовження існування ризиків визначених п.п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 може: 1) переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки йому пред`явлене обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; ОСОБА_4 не працює, не має стійких соціальних зв`язків, постійного джерела доходу не має; 2) може вчинити інше умисне кримінальне правопорушення, в тому числі і пов`язане із корисливими майновими злочинами, оскільки ОСОБА_4 засуджений вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області від 31.07.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд не погоджується з існуванням такого ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України як можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки це не підтверджується жодним доказом і є лише припущенням прокурора.

Прокурором доведено у судовому засіданні, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше судимий 31.07.2023 року Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ч. 4 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що менш суворий запобіжний захід аніж тримання під вартою, у тому й числі у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та що перебуваючи на волі є висока ймовірність вчинення ОСОБА_4 дій передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги, що судове провадження в даному кримінальному провадженні не завершено, строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 27.12.2023 року, однак продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що клопотання про продовження строку тримання під вартою є обґрунтованим, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто по 18.02.2024 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для запобігання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає, що із врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слід визнати, що достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, є розмір застави у 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 53680 гривень, які можуть бути внесені обвинуваченим або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент протягом дії ухвали суду.

Крім того, суд вважає, що у разі внесення застави на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки, визначені пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 132, 176-178, 193-194, 196-197, 199, 205, 314-316, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , який перебуває в СІЗО м. Хмельницький, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів - з 21 грудня 2023 року по 18.02.2024 року включно.

Визначити розмір застави 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України. Вказаний розмір застави обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти прибувати до суду за кожною вимогою та покласти на нього на строк з моменту такого звільнення до 18.02.2024 року включно наступні обов`язки:

1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

2) не відлучатися із АДРЕСА_1 без дозволу суду.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Копію ухвали для виконання направити у СІЗО м. Хмельницький.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1