Провадження №: 1-кп/752/462/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007281 від 29 серпня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Києві, маючого неповну вищу освіту, неодруженого, без офіційного місця роботи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

28 серпня 2019 року, приблизно о 18:50, у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_6 виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останній. З цією метою, діючи умисно, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 удар кулаком в область грудей, два удари кулаком правої о обличчю. Вирвавшись від ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 побігла в сусідню кімнату. ОСОБА_6 наздогнав її та наніс удар ногою у стегно та близько 5 ударів кулаками по потилиці. Довівши свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Протиправними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у виді осадження м`яких тканин голови, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України передбачено кримінальну відповідальність за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказала на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просила призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла та представник потерпілої підтримали прокурора.

Захисник вказав, що вина обвинуваченого не доведена. Під час досудового розслідування не встановлено місця вчинення кримінального правопорушення. Докази того, що саме обвинувачений заподіяв потерпілій тілесні ушкодження, на думку захисника, відсутні. Слідчий експеримент є недопустимим доказом, оскільки проводився без участі понятих. Свідки того, що саме обвинувачений заподіяв потерпілій тілесних ушкодження, відсутні. Показання потерпілої слід сприймати критично, оскільки вона з обвинуваченим давно перебувають у неприязних відносинах.

Обвинувачений підтримав захисника. Вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Просив ухвалити виправдувальний вирок. Від звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відмовився.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що 28 серпня 2019 року він прийшов до квартири, яку йому подарував батько, щоб з`ясувати чому виникли борги за комунальні послуги. На той час в квартирі проживав батько та співмешканка батька - потерпіла ОСОБА_6 . Потерпіла відчинила двері та впустила обвинуваченого до квартири. Він запитав у потерпілої чому вона не оплачує комунальні платежі та показав документи на підтвердження наявності боргу. Потерпіла вихопила у нього з рук вказані документи, натомість обвинувачений намагався їх повернути, на що потерпіла почала кричати. В цей час з кімнати вийшов батько та сказав, що викликає поліцію. Щоб не провокувати подальший конфлікт, обвинувачений розвернувся та пішов з квартири. Стверджує, що тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняв.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що обвинувачений є сином її чоловіка. З ним у неї склалися неприязні стосунки, вони часто конфлікти. 28 серпня 2019 року вона з разом з чоловіком перебували вдома. Обвинувачений подзвонив у двері квартири, вона відчинила та обвинувачений відразу розпочав її бити. Вона втекла до кімнати, однак обвинувачений її наздогнав та продовжив бити. Удари наносив по обличчю, в шию. Чоловік намагався її захистити, сперечався з обвинуваченим, після чого викликав поліцію. Повідомила, що під час вчинення кримінального правопорушення обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, висував їй претензії з приводу несплати комунальних платежів. Після вказаної події вибачення не просив, шкоду не відшкодував.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що у вечір, коли було вчинено правопорушення, вона працювала консьєржкою у під`їзді, в якому проживає потерпіла. Бачила обвинуваченого, котрий виходячи з під`їзду сказав, що побив потерпілу і зараз приїде поліція.

Допитаний в судовому засіданні попереднім складом суду свідок ОСОБА_9 повідомив, що того вечора він з дружиною перебував вдома. Його син - обвинувачений ОСОБА_3 подзвонив у двері, дружина відкрила і син відразу почав її бити. Дружина кричала про допомогу, побігла у другу кімнату. Син її наздогнав і продовжив бити. Бив кулаками і ногами по голові та по тілу. Після побиття у дружини був розбитий ніс та губа. Коли свідок викликав поліцію, обвинувачений пішов з квартири.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення правопорушення від 28 серпня 2019 року потерпіла ОСОБА_6 (попереднє прізвище ОСОБА_6 ) звернулася з заявою про те, що 28 серпня 2019 року близько 18:50 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження, чим завдав фізичного болю.

Відповідно до листа директора Центру екстреної медичної допомоги катастроф міста Києва ОСОБА_11 від 29 жовтня 2019 року № 2645/Б 28 серпня 2019 року о 19:10 було зареєстровано виклик за № 1521 та здійснено виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги до громадянки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1521 від 28 серпня 2019 року ОСОБА_6 зверталася зі скаргами на головний біль, головокружіння, носову кровотечу, біль у животі та грудях, правому стегні та правій кисті внаслідок того, що її побив син співмешканця.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 18 жовтня 2019 року потерпіла ОСОБА_6 у присутності понятих на місці події розповіла та відтворила обставини, за яких 28 серпня 2019 року приблизно о 18:50 ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 08 листопада 2019 року свідок ОСОБА_9 на місці події розповів та відтворив обставини, за яких 28 серпня 2019 року приблизно о 18:50 його син ОСОБА_3 наніс потерпілій тілесні ушкодження.

Відповідно до довідки лікаря Київської міської клінічної лікарні № 17 від 28 серпня 2019 року № 2265 ОСОБА_6 встановлено діагноз: множинні забої м`яких тканин голови, тулуба та кінцівок.

Відповідно до висновку експерта №042-2058-2019 від 30 жовтня 2019 року дані медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 28 серпня 2019 року о 19:10 у ОСОБА_6 мало місце осадження м`яких тканин голови. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження свідчать про те, що воно спричинене травмуючою дією тупого предмета, характерні особливості травмуючої поверхні якого в ушкодженні не відобразились, могло бути спричинене в термін 28 серпня 2019 року, не виключено у спосіб, на який вказала потерпіла в протоколі від 18 жовтня 2019 року. Вказане тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Дослідивши вказані докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у заподіянні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не спричиняв потерпілій тілесні ушкодження, спростовуються сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі послідовними пояснення потерпілої та свідків, підстав недовіряти яким у суду немає. Натомість відповідну позицію обвинуваченого суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності за вчинене.

За результатами судового розгляду судом встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено за адресою: АДРЕСА_2 .

5.Мотиви зміни обвинувачення.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутні.

7.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, котрий до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

При цьому, враховуючи що з дня вчинення кримінального проступку закінчились строки давності притягнення до кримінально відповідальності, при цьому обвинувачений заперечив проти звільнення його від кримінальної відповідальності, останній на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України підлягає звільненню від покарання.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не пред`явлено.

9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1619,10 грн за проведення судово-медичної експертизи №042-1946-2019 від 22.10.2019 та в сумі 378 грн за проведення судово-медичної експертизи №042-2058-2019 від 30.10.2019.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1