ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2291/23 Провадження 1-кп/636/863/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сороковка, Харківського району, Харківської області, українець, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дочку 2009 року народження, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

26.02.2023 у невстановленому в ході досудового розслідування місці та за невстановлених обставин у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел придбати особливо небезпечну психотропну речовину.

Цього ж дня, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, з мотивів реалізації особистих потреб, з метою особистого вживання та використання, користуючись власним мобільним телефоном за номером - НОМЕР_1 , через телеграм канал «Shalom-Shop» ОСОБА_4 замовив психотропну речовину, оплативши через крипто-гаманець 1400 (одну тисячу чотириста) грн.

Далі, 28.02.2023 в період з 13 год 00 хв по 13 год 25 хв, діючи умисно та протиправно, з мотивів реалізації особистих потреб, з метою особистого вживання та використання, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті довести задуманий ним злочин до кінця, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Старий Салтів, вул. Перемоги, 21 - відділення «Нової пошти», забрав посилку із замовленою ним 26.02.2023 особливо небезпечною психотропною речовиною -PVP та поклав її до особистих речей, тим самим придбав та почав незаконно зберігати її при собі.

Злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками поліції, які 28.02.2023 в період часу з 13 год 39 хв по 13 год 49 хв під час огляду, що проводився поряд з будинком № 5 по вулиці Перемоги смт Старий Салтів Чугуївського району Харківської області, де виявлено та в подальшому вилучено у ОСОБА_4 полімерний пакет червоно-білого кольору із номером ТТН 59 0009 3458 4065, в якому розміщено електричний трійник білого кольору, всередині якого полімерний зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі, згідно з висновком експерта № СЕ-19/121 -23/5 093-НЗПРАП від 22.03.2023 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса якої, в перерахунку на масу наданої на дослідження речовини, складає - 4,3759 грам.

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу, вчинив всі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети спрямованої на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонений - PVP у великих розмірах, без мети збуту.

У той же час він всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та зловживання ними»; Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», діючи умисно, протиправно, з мотивів реалізації особистих потреб, з метою особистого вживання та використання, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину - «РУР», масою 4,3759 грам, що відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до психотропних речовин обіг яких заборонений у великих розмірах.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, - як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонений у великих розмірах без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в суді пояснив, що вирішив спробувати та замовив «солі» через телеграм канал, оплативши замовлення зі свого мобільного телефону. 28.02.2023 він забрав замовлення на пошті у с. Старий Салтів.

Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, не оспорювання ним фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням даних, які характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковано вірно - за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонений у великих розмірах без мети збуту, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Надаючи оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_4 суд також зазначає, що він раніше не судимий, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку, 2009 року народження, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро розкаявся.

При обранні виду покарання судом враховується тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , яке у відповідності до ст. 12 КК України є не тяжким злочином, ту обставину, що тяжкі наслідки від вчинення вказаного злочину не наступили.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 309 КК України.

За приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього наявні умови і підстави, визначені приписами ст. 75 КК України. Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням закон визначає переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, яке ґрунтується на оцінці даних про вчинене кримінальне правопорушення, мету й мотиви, тривалість та інтенсивність протиправної поведінки тощо. Істотне значення для вирішення питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в основних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів; наскільки його ціннісні орієнтири та поведінка збігаються із загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого та інше.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання з реальним його відбуванням або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши на наведені обставини, суд, з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК України, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи характеризуючи обвинуваченого обставини, визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, обставини вчинення кримінального правопорушення, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, усвідомлення обвинуваченим протизаконності своїх дій та спроможність самокритично оцінити їх і не допускати подібного в майбутньому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде, в свою чергу, достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання на період часу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з винної особи.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання.

Речові докази - особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», запаковану у полімерний пакет №5715046 з пояснювальним написом «Висновок СЕ-19/121-23/5093- НЗПРАП від 22.03.2023…», переданий на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи від 22.03.2023 № СЕ-19/121-23/5093-НЗПРАП, в розмірі 1132,68 (одна тисяча сто тридцять дві грн 68 коп.) грн.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -