УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонний суд Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря:

судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження заяву про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000302 від 30.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0000302 від 30.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч. 4 ст. 402 КК України.

Обвинуваченим у даному кримінальному провадженні заявлено відвід судді ОСОБА_5 .

Дана заява обґрунтована тим, що відповідно до обвинувального акту стосовно вчинення злочину ОСОБА_3 , він підписаний прокурором ОСОБА_6 . Крім того, із зазначеного обвинувального акту вбачається, що прокурор ОСОБА_6 є старшим групи прокурорів в рамках кримінальної справі № 0000302 від 30.06.2022 року за ч. 4, ст. 402 КК України.

Відповідно до листа-відповіді від 18.10.2023 р. №ЕП-14800/23-Вих на № б/н від 13.10.2023 на вх. ЕП-7832/23-Вх від 16.10.2023 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 02.09.2022 року ОСОБА_6 було призначено на посаду консультанта Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з 11.04.2006 року (наказ №25-к від 10.04.2006 року); з 14.03.2008 року переведено на посаду консультанта суду з ведення судової статистики суду (наказ №34-к від 14.03.2008 року); з 01.07.2009 року переведено на посаду помічника судді (наказ №45-к від 01.07.2009року); з 04.08.2011 року продовжено державну службу помічника судді на час виконання судді ОСОБА_7 повноважень судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (наказ № 105-к від 04.08.2011 року); 10.12.2021 року звільнено з займаної посади помічника судді за угодою сторін (наказ № 342-к 09.12.2021року). головуючий суддя ОСОБА_5 з 04.05.2005 року також працювала у Слов`янському міськрайонному суді Донецької області в якому працював прокурор ОСОБА_8 .

Так, відповідно до відповіді 12.12.2023 р № ЕП-18468/23-вИХ НА № 11/12/23-2 ВІД 11.12.2023 року Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з 04.05.2005 ОСОБА_5 почала працювати на посаді судового розпорядника Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, яку обіймала до 15.05.2005, наказ суду №54-к від 04.05.2005. З 16.05.2005 до 11.07.2005 ОСОБА_5 займала посаду секретаря суду, що підтверджує наказ суду №58-к від 13.05.2005. У період з 12.07.2005 до 11.09.2005 займала посаду секретаря судового засідання, наказ суду №70-к від 12.07.2005. З 12.09.2005 до 12.11.2007 ОСОБА_5 працювала на посаді старшого секретаря суду, наказ суду №73-к від 12.09.2005. З 13.11.2007 до 06.12.2010 перебувала на посаді помічника судді, наказ суду №98-к від 08.11.2007. 07.12.2010 наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області №270-к ОСОБА_5 було призначено на посаду заступника керівника апарату Слов`янського міськрайонного суд Донецької області. 11.08.2020 наказом в. о. начальника ТУ ДСА України в Донецькій області №78-к від 11.08.2020, ОСОБА_5 було звільнено с займаної посади.

У зв`язку з цим, суддя ОСОБА_9 та прокурор Татаринцев фактично мають дуже тісний зв`язок, оскільки вони разом працювали в одному суді протягом 15 років, та це дає обґрунтовано казати про те, що в цих людей залишилися дуже гарні, дружні стосунки, які явно негативно можуть вплинути на розгляд кримінального провадження.

У справі відсутня нова постанова про зміну групи прокурорів, або про виключення прокурора Татаринцева з групи прокурорів, а отже він може на будь-якій стадії процесу приймати участь у судовому засідання за участю судді Агеєвої, яка є його дуже гарною знайомою з часів роботи в суді де вони разом працювали протягом 15 років, а отже це викликає сумніви в неупередженості судді у справі.

Беручи до уваги, що суддя ОСОБА_9 та старший групи прокурорів Татаринцев протягом 15 років мали тісний зв`язок на робочому місці у Слов`янському міськрайонному суді Донецької області. Беручи до уваги те, а також те, що суддя ОСОБА_9 перебуваючи на посаді заступника керівника апарату суду з 2010 року по 2020 рік фактично була керівником ОСОБА_8 , який обіймав посади секретаря та помічників суддів у цьому судді та зараз підписав та звернувся з обвинувальним актом до цього ж суду, та перебуває в групі прокурорів у справі, як старший групи прокурорів, просить відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду даного кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заяву підтримав, просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні наполягав на відводі судді ОСОБА_5 з підстав, зазначених у заяві. Крім того, надав додаткові пояснення, які полягають у наступному.

На черговому судовому засіданні у справі 11.01.2024 року прокурором ОСОБА_10 подана до суду заява про розгляд справи без його участі. До заяви прокурор ОСОБА_10 додав не засвідчену копію постанови про визначення групи прокурорів та зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000302 від 03.11.2023 року.

Із зазначеної вище постанови від 03.11.2023 року вбачається, що вона складена заступником керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_11 .

Прокурор ОСОБА_12 не долучив до постанови документ, який наділяє повноваженнями (ст. п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України) керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_11 складати та підписувати в рамках кримінального провадження № 0000302 від 30.06.2022 року постанови про зміну групи прокурорів. Крім того, з постанови від 03.11.2023 вбачається, що заступник керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_11 незаконно склав постанову, оскільки в ній не зазначений конкретний випадок або випадки, які передбачені ст. 36, 37, 313, 341 КПК України, в яких може бути змінений прокурор до завершення кримінального провадження.

В розумінні статті 36, 37, 313, 341 КПК України, уповноважена особа може змінити у кримінальному провадженні прокурора до завершення кримінального провадження на іншого прокурора в чітко встановлених законом випадках, зокрема у разі: задоволення заяви про відвід прокурора (ч. 3. ст. 37, ст. 77 КПК України); тяжкій хворобі прокурора (ч. 3 ст. 37 КПК України); звільнення прокурора з органу прокуратури (ч. 3 ст. 37 КПК України); іншої поважної причини, що унеможливлює участь прокурора у кримінальному провадженні (ч. 3 ст. 37 КПК України); не ефективному здійсненні прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування (ч. 3 ст. 37 КПК України); розгляду скарги на прокурора та прийняття рішення про його заміну (ч. 3 ст. 313 КПК України); зміни обвинувачення, висунення нового обвинувачення, відмови від підтримання державного обвинувачення під час судового розгляду (ст. 341 КПК України); подання прокурорами вищого рівня: Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), його перший заступник та заступники, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (особа, яка виконує його обов`язки), його перший заступник та заступник, керівник обласної прокуратури, його перший заступник та заступники апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 4 ст. 26 КПК); неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану (ч. 5 ст. 26 КПК).

У своїй постанові від 03.11.2023 року заступник керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_11 не вказує жодного встановленого законом випадку, який передбачений у ст. 36, 37, 341, 313 КПК України в її мотивувальній частині, а отже в нього не було законної підстави для зміни групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні № 0000302 від 30.06.2022 року до його завершення.

У зв?язку із зазначеним, просить вважати постанову від 03.11.2023 року неналежним та недопустимим доказом при розгляді заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 .

Суддя ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, надали заяви, відповідно до яких просили розглянути питання про відвід судді ОСОБА_5 без їх участі.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 виходячи з наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено, що суддя ОСОБА_5 та прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 працювали разом у Слов`янському міськрайонному суді Донецької області на різних посадах, починаючи з 2006 року по 10.12.2021 року.

Проте, як видно з Постанови про визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, а також старшого такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів від 03.11.2023 року, прокурор ОСОБА_6 не входить до складу групи прокурорів, які здійснюють повноваження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч. 4 ст. 402 КК України.

Дана обставина виключає можливість підтримання обвинувачення у цьому кримінальному провадженні прокурором ОСОБА_6 , що виключає можливість спілкування судді ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_6 з приводу обставин даного кримінального провадження.

Ствердження захисника на незаконність Постанови, якою визначено склад групи прокурорів, судом до уваги не приймається, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 та 3ст. 37 КПК України здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених ч. ч. 4 та 5 ст. 36, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 цього Кодексу, а також якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, що передбачено ч. 6 ст. 110 КПК України.

Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст. 36 КПК України, у кримінальному провадженні, є обов`язковою, як і підписання відповідною особою, що її винесла.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у Постанові по справі N 754/7062/15 від 19.04.2018 року.

На теперішній час Постанова про визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, а також старшого такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів від 03.11.2023 року не оскаржена, а тому суд не вправі не приймати її до уваги.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обставин, викладених в ст. 75 КПК України в судовому засіданні встановлено не було

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006 року визначають та встановлюють стандарти етичної поведінки суддів. Так, у статті 2 визначено, що суддя підлягає відводу у випадку, зокрема, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідність визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності.

В той же час, враховуючи ту обставину, що прокурор ОСОБА_6 на теперішній час не є прокурором у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч. 4 ст. 402 КК України, слід дійти до висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_5 при розгляді даного кримінального провадження, а тому заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000302 від 30.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1