Справа № 309/3585/22
Провадження № 1-кп/309/217/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю: прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000173 від 06.08.2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, одруженої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2020 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_5 , під час сварки, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, умисно підняла з землі камінь та нанесла останній один удар ним в область обличчя, а саме в область носа, внаслідок чого спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: садна спинки носа. Дані тілесні ушкодження, згідно висновку експерта проведеної комісійної судово-медичної експертизи №40 від 20.09.2021 року кваліфікуються, як легке тілесне ушкодження, яке не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії під кутом тупого твердого предмета за ударним механізмом спричинення, якими могли бути як руки затиснуті в кулак сторонньої особи, камінь, що діяли по механізму удару і вкладаються в час події, яка мала місце 25.07.2020 року.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала частково. Суду пояснила, що 25.07.2020 р. перебуваючи вдома побачила як біля її будинку приїхав автомобіль марки «Камаз» завантажений гравієм. Вийшовши на вулицю почала казати щоб не висипали гравій. На цьому між нею та потерпілою почалася сварка і вона схопивши камінь побігла до неї. Однак камінь викинула з руки, а коли підійшла до ОСОБА_5 то почала виривати мобільний телефон з рук, яким остання фіксувала інцидент з гравієм. Потерпілій тілесних ушкоджень не наносила, а тільки виривала камеру з рук. Камінь кинула під автомобіль. Цивільний позов не визнає.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 25.07.2020 року вона з чоловіком замовила машину гравію. Коли до їх дворогосподарства приїхав автомобіль з гравієм на вулицю вибігла обвинувачена і між ними почалася сварка. ОСОБА_4 кидала камінням, наносила удари її чоловіку, а вона в цей час фіксувала цю подію на відео. Побачивши, що вона фіксує на відео, обвинувачена взяла із землі камінь і підбігла до неї, почала виривати камеру з рук та нанесла каменем один удар в область носу. Того ж дня вона звернулась в лікарню. Цивільний позов підтримує повністю.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснила, що 25.07.2020 року їй зателефонував ОСОБА_9 і вона прийшла на вулицю Космонавтів в с. Бороняво. Там стояв автомобіль «Камаз» з гравієм і відбувалася сварка між обвинуваченою та ОСОБА_5 з приводу висипу гравію. ОСОБА_6 взяла камінь і кинула в сторону ОСОБА_5 .. Чи були у ОСОБА_5 тілесні ушкодження не бачила.

Неповнолітня свідок ОСОБА_10 в присутності законного представника ОСОБА_11 , в судовому засіданні показала, що 25.07.2020 р. приїхав автомобіль марки «Камаз» з гравієм. Її батько показав де висипати гравій. На вулицю вийшла ОСОБА_6 і між батьками почалася сварка в процесі якої обвинувачена взяла камінь і вдарила її маму в область носу, після чого пішла до себе у двір.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 25.07.2020 р. замовив гравій. Коли приїхав автомобіль з гравієм на вулицю вибігла ОСОБА_6 і між ними почалася сварка. Його дружина ОСОБА_5 знімала даний конфлікт на відео, так як між ними існують неприязні стосунки. Обвинувачена, побачивши, що його дружина фіксує сварку на камеру, схопила камінь та нанесла дружині удар в область обличчя, після чого пішла до себе у двір. Вони викликали поліцію та швидку.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду пояснила, що 25.07.2020 р. приїхала машина з гравієм. На вулиці стояв її зять ОСОБА_14 . В цей момент на вулицю вибігла ОСОБА_6 та почала сварку, в процесі якої взяла камінь та нанесла удар ОСОБА_5 .. Конфлікт тривав біля однієї години.

Винність обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, крім показів потерпілої, свідків також підтверджується письмовими доказами, перевіреними та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом про внесення відомостей до ЄРДР від 06.08.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.07.2020 р.;

- висновком експерта № 176 від 26.07.2020 року підсумком якого стверджується, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження садно спинки носа. Вказане тілесне ушкодження виникло внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки сторонньої людини затиснуті в кулак або камінь, що діяли по механізму удару та тертя-ковзання і можуть вкладатися в час події, що мала місце 25.07.2020 року;

- висновком експерта проведеної додаткової судово-медичної експертизи №80-х від 23.06.2021 року яким стверджується, що при додатковій судово-медичній експертизі ОСОБА_5 , вивалені наступні наслідки тілесних ушкоджень: рубець спинки носа по внутрішній поверхні;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 40 від 20.09.2021 року, яким стверджується, що тілесне ушкодження у вигляді садна спинки носа кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, оскільки мало незначні скороминуча наслідки тривалістю не більше 6 днів;

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом події, що відбулася 25.07.2020 року.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Позиція обвинуваченої щодо часткового визнання нею своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, поясненнями потерпілого та свідка.

Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченої про те, що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 вона не спричиняла, оскільки такі повністю спростовуються показами потерпілої, свідків по справі та висновками експертів. Також суд враховує існування на час розгляду даної справи та постановлення вироку неприязних відносин між обвинуваченою та потерпілою, а тому ставиться критично до показів обвинуваченої.

Обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання, в силу ст.ст. 66-67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, за місцем проживання характеризується добре, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. Суд вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченої, судом враховано характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, тривалість часу для відновлення здоров`я потерпілої, психологічні хвилювання та тривоги останньої.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в сумі 4000 гривень та 7000 гривень витрат на правничу допомогу. У задоволенні іншої частини вимог судом відмовляється через недоведеність.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Речовий доказ СД - диск із відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити у справі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , 4000 /чотири тисячі/ гривень моральної шкоди та 7 000 /сім тисяч/ гривень витрат на правничу допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченій та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1