Справа № 589/5603/18
Провадження № 1-кп/589/170/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні встановлено, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , закінчується 14 червня 2019 року.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , мотивуючи вказане клопотання тим, що існують ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення обвинуваченим іншого злочину та впливу на потерпілих та свідків.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу та просив застосувати до свого підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту лише у нічний час. Зазначив, що ризики, вказані прокурором відсутні, оскільки ОСОБА_7 вже тривалий час перебуває під вартою, має міцні соціальні зв`язки дружину і трьох малолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні, забезпечений житлом в м. Шостка. Раніше, перебуваючи під домашнім арештом, обвинувачений завжди дотримувався належної процесуальної поведінки та не порушував умови запобіжного заходу. Тому, вважає, що існують всі передумови для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Заслухавши учасників кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п.5 ч. 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд бере до уваги, що відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Згідно вищезазначених норм національного законодавства та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість передбачуваного злочину; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; репутація, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування чи продовження без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи в розрізі конкретних обставин кримінального провадження є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Тому, зважаючи на вказане та на вимоги ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен створити необхідні умови для реалізації стороною обвинувачення своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків щодо необхідності довести реальність ризиків, що виправдовують подальше обмеження свободи обвинуваченого, а протилежному випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який, виходячи з сукупності тих ризиків, які були доведені у судовому засіданні.

Суд наголошує на тому, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою При цьому необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, в якій він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти (п. 33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії», від 26.01.1993 р., заява № 14379/88).

З матеріалів кримінального провадження вбачається та в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, має власне житло в м. Шостка. Також має міцні соціальні зв`язки дружину та трьох малолітніх дітей, крім того, донька обвинуваченого має тяжке захворювання.

Суд звертає увагу, що в судовому засіданні прокурором не було наведено жодних нових обставин та доказів, що свідчили б про виправдане тримання під вартою, окрім, як тяжкості покарання, що йому загрожує.

Таким чином, постановляючи ухвалу за наслідками розгляду клопотання, суд приходить до висновку, що ризики, які були наведеніпрокурором, не дають підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Таким ризикам може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

Адекватним та ефективним механізмом буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло.

Відповідно, виходячи з вищезазначеного, клопотання прокурора та захисту підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 177, 178, 183, 194, 199, 369 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Відмовити в продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло, а саме: квартиру АДРЕСА_1 за винятком отримання невідкладної медичної допомоги.

Зобов`язати обвинуваченого з`являтися за кожною вимогою суду протягом дії запобіжного заходу.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками, іншим обвинуваченим;

2) здати на зберігання до суду свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності);

3) носити електронний засіб контролю.

Строк дії вказаних обов`язків визначити до 13 серпня 2019 року.

ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_7 після звільнення з-під варти негайно прибути до місця перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити до 13 серпня 2019 року включно.

Копію ухвали для виконання передати до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ували виготовлено 18 червня 2019 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1