Справа №711/886/18
Провадження №1-кп/707/55/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 26.08.2016, за обвинуваченням ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебувають на розгляді матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 26.08.2016, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, вчинених, зокрема, за таких обставин.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 у липні 2015 року, усвідомлюючи протиправний характер своєї діяльності, склав, підписав та скріпив печаткою фізичної особи - підприємця завідомо підроблений офіційний документ - акт прийому виконаних підрядних робіт форми КБ-2В за липень 2015 року на суму 2 750 000,40 гривень, до якого вніс переліки робіт та матеріалів, що згідно висновку судово-економічної експертизи №647/17-23, 900/17-23 від 17.08.2017 та висновку судової будівельно-технічної експертизи №787/16-23 від 28.07.2017 фактично ним не виконувались, та за які ПП «Меблева фабрика «РОМІРА» не розрахувалась, чим штучно створено кредитне зобов`язання ПП «Меблева фабрика «РОМІРА» перед ФОП ОСОБА_5 на суму 2750000,4 гривень основного боргу та штрафу в сумі 825000,12 гривень.

Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документу, який видається громадянином підприємцем, що надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправних характер своєї діяльності, достовірно знаючи, що ним особисто підроблено офіційний документ - акт прийому виконаних підрядних робіт форми КБ-2В за липень 2015 рік, 07.04.2016 використав його, подавши до Господарського суду Черкаської області заяву від 01.04.2016 «Про задоволення грошових вимог до боржника, який ліквідовується» на загальну суму 3 575 000,52 гривень, з яких 2 750 000,40 гривень основного боргу та 825 000,12 гривень штрафу, з проханням включити його до реєстру вимог кредиторів та задовольнити грошові вимоги до ПП «Меблева фабрика «РОМІРА», надавши при цьому копію договору будівельного підряду № б/н від 01.07.2014, копію частини проектно- кошторисної документації та копію підробленого акту прийому виконаних підрядних робіт за липень 2015 року.

Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки вважає, що для цього наявні всі правові підстави.

Представник потерпілого в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заявив клопотання про розгляд всієї справи без його участі. Прокурор, обвинувачений та захисник не заперечували проти розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності без участі представника потерпілого.

Заслухавши та врахувавши думки учасників судового провадження, дослідивши релевантні матеріали справи, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суть обвинувачення та можливість заперечувати проти закриття провадження у справі у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкція ч.1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу у розмірі до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Таким чином, кримінальні правопорушення, які передбачені ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минули: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, події кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мали місце у липні 2015 року (більш точної дати не встановлено), а 07.04.2016 мала місце подія за ч. 4 ст. 358 КК України. Тобто, станом на 12 жовтня 2023 року минуло більше 3 років з часу вищевказаних подій, що є підставою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Згідно зі статтями 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 вказано, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Таким чином, судом встановлені підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності.

Судом належним чином роз`яснені обвинуваченому підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав. Також обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є реабілітуючою обставиною.

Обвинувачений заявив, що підстави та наслідки звільнення за ст. 49 КК України йому зрозумілі і просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувалися під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд і перевірку судом обґрунтованості обвинувачення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав.

Таким чином, суд, за наявності згоди обвинуваченого ОСОБА_5 на закриття кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність його звільнення від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч. 1, 4 ст. 358 КК України, та закриття щодо нього кримінального провадження в частині даного обвинувачення у зв`язку із закінченням строків давності.

Питання речових доказів, процесуальних витрат та інших заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься судом при ухваленні судового рішення за результатами розгляду решти обсягу обвинувачення на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Керуючись ст. 49 КК України, ч. 2 ст. 284, ст. ст. 286, 288, 369, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000250 від 26.08.2016 закрити в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1