Справа № 461/8852/23
Провадження № 1-кс/461/5815/23
У Х В А Л А

Іменем України

18.10.2023 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українець, громадянина України, раніше не судимий, неодруженого, працючого у приватному підприємстві «Скайпас», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні № 0001135, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2023, за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків як підозрюваного, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зважаючи на особу останньго, запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку не в силі. Обмеження конституційних прав підозрюваного ОСОБА_5 є виправданим, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на від 3 до 8 років, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні подане клопотання підтримали, просили таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти клопотання слідчого заперечили, просили узадоволенні клопотанні відмовити. Сторона захисту зазначила, що ризики ст.177 КПК України органом досудового розслідування не доведені та є безпідставними. Крім того вказали, що ОСОБА_5 страждає на ряд захворювань, що підтверджується медичними документами.

Заслухавши думку прокурора та слідчого щодо поданого клопотання, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001135, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 17 жовтня 2023 року близько 23:35 год, керуючи автомобілем марки «HONDA ACCORD», НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Шевченка у м. Львові, неподалік будинку № 360В в напрямку центральної частини міста, порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5, Розділу 2 п.п. 2.3 б), д), Розділу 12 п. 12.3 Правил дорожнього руху, які виразились в тому, що він керуючи транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість виявити на своїй смузі перешкоду для руху у вигляді тимчасово встановленого дорожнього знаку «Увага оформлення ДТП» та конусів, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзді перешкоди, внаслідок чого допустив попутне зіткнення із нерухомим спеціалізованим фургоном марки «IVECO Turbo», р.н. НОМЕР_2 , та одночасно з цим здійснив наїзд на пішоходів громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходилися на проїзній частині дороги біля фургону, після чого продовжуючи рух прямо здійснив зіткнення із нерухомим спеціалізованим легковим оперативним автомобілем марки «СКС MОU-04МП», р.н. НОМЕР_3 .

В результаті вказаної ДТП пішохід ОСОБА_9 від отриманих травм помер на місці пригоди, а пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_9 та заподіяло тілесні ушкодження ОСОБА_10 тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

18.10.2023 відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001135 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

18.10.2023 о 02 годині 18 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

18.10.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.10.2023, протоколом допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 18.10.2023.

Слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки, наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненим кримінальним правопорушенням, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якої передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від 3 до 8 років, а отже, розуміючи наслідки притягнення до відповідальності, з метою її уникнення, існують ризики того, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього. Також, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було.

Відтак, суд враховує, що у даному конкретному випадку, ризики визначені ст. 177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

Тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню, підтверджує наведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не проведено усіх необхідних слідчих дій.

Водночас, вищезазначені обставини не є настільки виправданими та необхідними елементами, які б визначали потребу в триманні підозрюваної під вартою.

На час розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що зазначені у клопотанні обставини, в сукупності з відомостями про підозрювану, вказують на наявність передумов регламентованих п.3 ч. 1 ст.194 КПК України, оскільки встановлені у ході розгляду клопотання обставини, вказують на доцільність та можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватись не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Позбавлення свободи не повинно перетворитися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

При цьому, згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, неможна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За вказаних обставин, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи матеріали клопотання, обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, зважаючи на дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він раніше не судимий, працюючий, у нього міцні соціальні зв`язки, стан здоров`я підозрюваного є незадовільним, оскільки він страждає на ряд захворювань, що підтверджується талонами консультативного висновку ДУ «Інституту патології крові та трансфузійної медицини АМН України», ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, приходжу до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст.176, 183, 193, 194, 196, 197, 369, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

клопотання задоволити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місця його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці, тобто, до 18.12.2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

2) цілодобово не залишати місця його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, за наявності таких.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 19.10.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1