КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 04.11.2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0000083 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Ухвалою підготовчого судового засідання Вишгородського районного суду Київської області від 04.09.2023 року крім іншого продовжено зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 04.11.2023 року.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_5 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 04.09.2023 року та обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд незаконно продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог ст. 331 КПК України на даній стадії судового розгляду суд має право лише обрати, змінити чи скасувати особі запобіжний захід, а не продовжувати його.

Також апелянт вказує, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 від органів досудового розслідування не переховувався, в розшуку не перебував, ризик того, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення відсутній, так як досудове розслідування завершене, всі процесуальні дії виконані, експертизи проведені, всі необхідні речі вилучені та перебувають у сторони обвинувачення; ризик переховуватись від суду або незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні є лише припущенням органу досудового розслідування і жодним доказом не доведений; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а наявність обвинувального акта та тяжкість злочину у якому обвинувачується ОСОБА_6 не може бути підставою для продовження останньому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того зазначає, що при продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні дружину, яка перебуває в декретній відпустці, та трьох малолітніх дітей, а також непрацездатного батька - інваліда ІІІ групи, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується виключно позитивно, має державні відзнаки.

На переконання апелянта, з метою запобігання уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, цілком достатньо буде застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу - захисник ОСОБА_5 не просив розглядати дану апеляційну скаргу за участю сторін, а від інших учасників кримінального провадження також не надходило клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження, апеляційний суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження №1-кп/363/541/23 (справа №363/2168/23) за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скаргизахисника, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 04.09.2023 року під час розгляду у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження №0000083, у якому ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, прокурор заявив клопотання про продовження, зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не відпали та не змінились.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та з урахуванням стадії судового розгляду, а саме те, що свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, докази не досліджувались, обставини, які слугували підставою для обрання та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінились і ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились і продовжуються існувати, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 суд продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, пославшись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, з урахуванням існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України свідчить про неможливість застосування стосовно ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України та тяжкість покарання у виді позбавлення волі на 15 років або довічне позбавлення волі, що загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про високу ймовірність ризику переховування ОСОБА_6 від суду з метою уникнення можливого покарання і такий ризик є реальним та дійсним.

Крім того, враховуючи, що свідки у даному кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, не допитуватися, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на них з боку обвинуваченого.

Також, колегія суддів вважає доведеним ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, останній обвинувачується у вчиненні державної зради, і у разі не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може вживати активні дії щодо продовження надання представникам РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Що стосується посилань захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні дружину, яка перебуває в декретній відпустці, та трьох малолітніх дітей, а також непрацездатного батька - інваліда ІІІ групи, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується виключно позитивно, має державні відзнаки, то вказані апелянтом обставини не можуть слугувати безумовною підставою для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 04.09.2023 року, якою крім іншого продовжено зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону і підстав для її скасування та обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 04.11.2023 року - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3