У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2023 Справа №607/23916/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000156 від 07.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, гр. України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженому, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 2 ст. 127 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , в якому прокурор просить продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під домашнім арештом, в межах строку досудового розслідування, а саме до 11 січня 2024 року та покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчими Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000156 від 07.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 проходить військову службу на посаді гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Діючи всупереч інтересам служби, будучи співробітником-військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи військове звання солдат, здійснюючи функції представника влади, нехтуючи вимогами статей 3, 28, 29 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальні правопорушення, а саме, незаконне позбавлення волі та катування за наступних обставин.

Так, 06.10.2023, близько о 21 год. 30 хв., громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: вул. Лучаківського, 14, м. Тернопіль біля магазину «АТБ» рухався в сторону свого дому. В цей момент поруч із ОСОБА_5 зупинився автомобіль марки «Mercedes-Benz» «Vito» зеленого кольору, з якого вийшов гранатометник відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_4 та група невстановлених на даний час слідством двох осіб у військовій формі. Вказані особи попросили пред`явити їм свої документи, на що останній показав паспорт громадянина України та після з`ясування, що ОСОБА_5 уродженець Російської Федерації, повідомили йому, що він колаборант і він повинен проїхати разом з ними до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 . Не погодившись з вказаними особами, ОСОБА_5 зателефонував на лінію «102» та у ході словесної суперечки рукою відштовхнув одного із присутніх осіб, та в цей момент солдат ОСОБА_4 разом з іншими на даний час не встановленими слідством особами, заштовхали його в автомобіль чим незаконно позбавили ОСОБА_5 волі та одночасно ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження в різні частини тіла. Після цього вказані особи доставили ОСОБА_5 в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_3 та завели на п`ятий поверх вказаного приміщення.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у період незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 , 07.10.2023 приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи на п`ятому поверсі у приміщенні коридору ІНФОРМАЦІЯ_4 у військовозобов`язаних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт з працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , у який втрутився помічник чергового ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 та у ході якого військовозобов`язані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вчиняли стосовно ОСОБА_8 протиправні дії.

В подальшому, перебуваючи в приміщенні №48, яке розташоване на п`ятому ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли солдат ОСОБА_4 та молодший сержант ОСОБА_9 , які діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, з метою примусити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проходити військово-лікарську комісію, хоча останні не бажали цього робити, а також покарати їх за дії вчинені по відношенні до чергового ОСОБА_8 , застосували до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фізичну силу, зокрема, ОСОБА_4 наніс громадянину ОСОБА_5 численні удари руками в область голови і тулуба, спричинивши йому фізичний біль і моральне страждання, а ОСОБА_9 наніс громадянину ОСОБА_6 численні удари руками в область голови і вуха, спричинивши йому фізичний біль і моральне страждання.

11.10.2023, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

13 жовтня 2023 року ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби та покладено на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор зазначив, що метою продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також прокурор вважає, що підставами продовження покладених на ОСОБА_4 обов`язків є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, а також раніше встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявністю зазначених ризиків не зменшились.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 10 грудня 2023 року. Окрім того, 04 грудня 2023 року продовжено строк досудового розслідування до 11 січня 2024 року.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства, у прокурора виникла необхідність в продовженні застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло в певний період доби.

Прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, а тому, прокурор просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні з приводу задоволення клопотання не заперечив.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

До запобіжних заходів частина перша статті 176 КПК відносить домашній арешт. Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби (ч. 1 ст. 181 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців (ч. 6 ст. 181 КПК).

Крім того, частина 3 ст. 199 КПК встановлює, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують дію додаткових обов`язків; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Частина четверта ст. 199 КПК визначає, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку домашнього арешту до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено частиною першою статті 178 КПК.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000156 від 07.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

11 жовтня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України

13 жовтня 2023 року до ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби та покладено на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, терміном дії до 10 грудня 2023 року.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме інформацією у: витязі з ЄРДР №0000156 від 07.10.2023 року; протоколом огляду відеозапису, на якому зображено як ОСОБА_4 перебуваючи на вулиці затримує потерпілого ОСОБА_5 та заштовхує в автомобіль; протоколі огляду відеозапису, на якому зображено як військовослужбовці ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 наносять тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; протоколах допитів потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в яких останні підтверджують нанесення тілесних ушкоджень військовослужбовцями ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 , в якому останній підтверджує нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; протоколах слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , на яких потерпілі відтворюють обставини нанесення тілесних ушкоджень військовослужбовцями ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, де потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , опізнали військовослужбовців ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 наносили тілесні ушкодження; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, де свідок ОСОБА_12 , опізнав військовослужбовців ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; медичною документацією з КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», згідно якої підтверджується, що потерпілі отримали тілесні ушкодження.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні дані, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, які встановлені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, справа №607/19704/23, про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, продовжують існувати і надалі та їх обсяг не зменшився.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Оцінивши наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, міра покарання за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, яке підлягає виконанню в умовах ізоляції ОСОБА_4 від суспільства, а тому наявні достатні підстави вважати, щоОСОБА_4 , з метою уникнення покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Також, слідчий суддя вважає, що доведеним є ризик того, що ОСОБА_4 може використовувати свій авторитет та здобутий досвід з метою впливу на потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою схилення їх до відмови від надання показів, або ж до надання ними неправдивих показів органу досудового розслідування та суду. Зокрема, ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на понятих та експертів залучених у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у кримінальному провадженні ОСОБА_4 матиме, в тому числі використовуючи свої службові зв`язки та знайомства.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Окрім цього, зважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінально-карне діяння безпосередньо у зв`язку із займаною посадою, а тому наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ч. 1 ст. 178 КПК України).

У судовому засіданні прокурор довів існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, а також, те, що з часу застосування запобіжного заходу, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Доведення цих обставин переконує слідчого суддю у обґрунтованості вимог про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом із забороною залишати житло у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. щодо ОСОБА_4 .

Слідчий суддя вважає, що застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, як-то особистого зобов`язання (не відповідає тяжкості злочину), поруки (відсутні особи, які б виявили бажання взяти на поруки) чи застави (відсутні відомості щодо доходів та майнового стану підозрюваного) не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Отже, клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту слідчий суддя вважає обґрунтованим.

04 грудня 2023 року постановою виконувача обов`язків керівника Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_13 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 11 січня 2024 року.

Слідчим суддею встановлено, що наведені у клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під домашнім арештом щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження, в межах строку досудового розслідування, строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно ОСОБА_4 слід задовольнити та продовжити підозрюваному строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. на строк до 10 січня 2024 року, включно.

Оскільки питання про покладення того чи іншого обов`язку з огляду на зміст ст. 194 КПК України відноситься до повноважень суду, слідчий суддя, оцінивши доводи наведені у клопотанні, вважає за необхідне продовжити строк процесуальних обов`язків, про які просить сторона обвинувачення та зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000156 від 07.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. на строк до 10 січня 2024 року, включно.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 січня 2024 року, включно, строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатись із населеного пункту в якому він перебуває під домашнім арештом, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) у випадку наявності здати на зберігання до органів ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд з Україну.

Датою закінчення дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 10 січня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалу з метою її виконання направити до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, а також надати прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1