УХВАЛА

09 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 760/11891/20

провадження № 51-6006 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року щодо нього,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Згідно з п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

При цьому, обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише:

1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Разом з цим, викладена у касаційній скарзі вимога має узгоджуватися із наведеним обґрунтуванням та відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Зі змісту касаційної скарги слідує, що засуджений оскаржує судові рішення з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.

Водночас, у скарзі ОСОБА_4 наводить доводи щодо порушення його права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження внаслідок чого він був позбавлений можливості внести доповнення до апеляційної скарги, стверджує про здійснення апеляційного розгляду без повідомлення його та захисника, що на переконання засудженого є порушенням права на захист та справедливий суд. Вказані доводи за своєю правовою природою є доводами щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України), за якою засуджений судові рішення не оскаржує.

Разом з цим, у вимозі засуджений просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції з підстав передбачених пунктами 2-3 ч. 1 ст. 438 КПК України в частині призначеного покарання шляхом призначення відповідно до положень ст. 69 КК України більш м`якого покарання ніж перебачено законом.

З огляду на наведене, ОСОБА_4 допущено невідповідність наведеного обґрунтування заявленим у касаційній скарзі вимогам до суду касаційної інстанції за наслідками розгляду, оскільки доводи щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, за умови свого підтвердження, є підставою виключно для скасування судового рішення (судових рішень), а не їх зміни.

Окрім цього, до касаційної скарги засудженим додано клопотання про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, однак вирішення даного питання можливе виключно в межах розгляду доводів касаційної скарги, а не клопотання.

Усуваючи недоліки в цій частині засудженому варто врахувати, що у разі доповнення касаційної скарги аргументами та вимогами щодо застосування приписів ст. 75 КК України, у скарзі мають бути наведені підстави (умови), з наявністю яких закон пов`язує можливість застосування приписів вказаної норми матеріального права, з посиланням на матеріали кримінального провадження.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3