Провадження № 1-кс/686/8508/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000238,

встановив:

05.10.2023 року прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 04.10.2023 р., під час проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучено у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме на: банківські картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 , «Sense» банк № НОМЕР_2 ; тримачі для SIM карт мобільного оператору «Vodafone» (№ НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ) та мобільного оператору «Lifecell»; мобільний телефон «Nomi», ІМЕІ: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; SIM картку мобільного оператору «Lifecell» № НОМЕР_8 , які поміщено до полімерного упакування ДБР №S2001316; паперове упакування посилок ТОВ «Нова Пошта» № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , поміщене до полімерного упакування ДБР №М1002440; банківські картки «Monobank» НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 та банк «Ideabank» НОМЕР_15 ; картонне упакування посилки ТОВ «Нова Пошта» № НОМЕР_16 ; металевий предмет, зовні схожий на набій, із маркуванням «270-78», поміщений до сейф пакету ДБР №В 10076; мобільний телефон Redmi, ІМЕІ № НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , поміщений до сейф пакету В1007615; мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8 Pro, поміщений до сейф пакету В1007616; два металевих предмети у формі циліндрів, які містять залишки речовини рослинного походження, ZIP-пакет із речовиною рослинного походження, поміщені до сейф пакету ДБР №В 1007327.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має вилучене майно (банківські картки, мобільні телефони, сім-картки та тримачі до них (без конкретизації їх кількості та індивідуальних ознак, зокрема, й тримача для сім карт мобільного оператора «Lifecell»), металеві предмети та упакування від посилок), на яке просить накласти арешт прокурор, як речовий доказ та які обставини за допомогою цього доказу можливо довести у кримінальному провадженні №0000238, яке розслідується по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України.

Не зазначає прокурор у клопотанні, на чиє саме майно він просить накласти арешт (кому саме належать вилучені речі, в розрізі кожного вилученого предмету), хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Не вбачається із матеріалів клопотання й та обставина, що вилучені в ході проведення вказаного обшуку речі мають бути об`єктом досліджень судово-економічної та комп`ютерно-технічної експертиз, про які вказує у своєму клопотанні прокурор (відсутні постанови про призначення експертиз). Також, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що до клопотання прокурором не долучено матеріалів, які б свідчили про використання в ході вчинення кримінального правопорушення вилучених банківських карток, мобільних телефонів, сім-карток та тримачів до них, металевих предметів та упакувань від посилок. Так, до клопотання прокурором долучено лише витяг з ЄРДР, протокол обшуку від 04.10.2023 р., ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку від 03.10.2023 р., постанова про визнання речовими доказами від 04.10.2023 р., протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 14.06.2023 р., інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Не наведено у клопотанні прокурора й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначає у своєму клопотанні прокурор й про те, які він просить застосувати заборони (позбавлення права на відчуження, розпорядження чи користування), з метою збереження майна.

Також, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити безпосередньо вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, заборон, які просить застосувати прокурор, з метою збереження майна, та на чиє майно він просить накласти арешт, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000238, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя