У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002619

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Побузьке, Голованівського району, Кіровоградської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.03.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

-обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.03.2018 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_9 просять вирок скасувати та кримінальне провадження закрити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що суд першої інстанції навів у вироку лише докази, які підтверджують подію злочину, проте жодних доказів, що злочин вчинив саме він, судом не наведено. Вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого злочину не доведена, а вирок ґрунтується виключно на припущеннях.

На думку апелянта, судом першої інстанції не спростовано його пояснення про непричетність до крадіжки та безпідставно не прийнято до уваги показання свідка ОСОБА_10 , пославшись на близькі стосунки між ними, оскільки вона була попереджена судом про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань.

Просить звернути увагу, що сліди його взуття були виявлені не в квартирі, а в під`їзді будинку. Він не заперечував, що заходив у всі під`їзди будинку в пошуках квартири для найму житла.

Зазначає, що він неодноразово користувався послугами ломбарду, здавав різні речі, в тому числі електрогриль та праску, проте відсутні докази, що вони викрадені з квартири потерпілої.

Захисник ОСОБА_9 також вважає, що вина ОСОБА_6 не доведена, а вирок винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Просить звернути увагу, що суд першої інстанції послався як на доказ вини ОСОБА_6 на фрагмент паперу зі слідом взуття, проте стороною обвинувачення не підтверджено місце вилучення цього фрагменту, а це може бути як територія біля будинку потерпілої, так і під`їзд.

Також відсутні докази, що електрогриль та праска, які здав в ломбард ОСОБА_6 , є саме тими, які були викрадені з квартири потерпілої ОСОБА_8 .

На думку апелянта не доведено розмір майнової шкоди, оскільки не було призначено експертизу для її визначення.

Вказує, що в порушення вимог ст. 376 КПК України, проголошення вироку проведено без присутності ОСОБА_6 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

11.12.2019, близько 03.00 год. ОСОБА_6 проник до квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_8 , звідки таємно викрав електрогриль «Тефаль GC706D34» та праску «Тефаль FV3925». З викраденим майном ОСОБА_6 вийшов з квартири та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, внаслідок чого своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 3 000 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло. Його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнав та пояснив, що не проникав в квартиру АДРЕСА_2 . Напередодні, він із своєю дівчиною ОСОБА_10 шукали квартиру для проживання в найм. ОСОБА_10 через мережу інтернет знайшла оголошення, що ця квартира здається.

10 грудня 2029 року він разом з ОСОБА_10 прогулювався по місту Первомайську, зайшли до двору будинку по АДРЕСА_3 . ОСОБА_10 зайшла до під`їзду квартири АДРЕСА_4 запитати про найм, однак їй двері ніхто не відчинив. В ломбард він здавав речі дуже часто. Підтвердив, що 11.12.2019 здавав у ломбард праску та електрогриль фірми «Тефаль».

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні.

Так, в обґрунтування рішення суд першої інстанції послався на дані витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.12.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України та протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.12.2019, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_8 повідомила про те, що в період часу 10.12.2019 до 12.12.2019 з приміщення її квартири АДРЕСА_2 невідомі особи таємно викрали належне їй майно, у тому числі аерогриль марки «Тефаль».

Також суд першої інстанції послався на дані протоколу огляду місця події від 12.12.2019 з якого вбачається, що в ході огляду приміщення житлової квартири АДРЕСА_2 , на дверях до квартири наявні пошкодження у вигляді збиття замка. Обстановка в квартирі порушена, речі знаходяться в хаотичному порядку. Під час огляду виявлено два фрагменти паперу із слідом взуття, які поміщено до пакетів ЕХР0154542, ЕХР0170271.

Згідно висновку експерта №914 від 23.12.2019 слід підошви взуття з розміром 109х80 мм виявлений на фрагменті картону, вилученому в ході огляду місця події 12.12.2019 за адресою: АДРЕСА_5 , придатний для ідентифікації взуття, що залишило даний слід.

Слід виявлений на фрагменті картону, залишений низом підошви кросівка на ліву ногу, добровільно виданого 14.12.2019 ОСОБА_6 .

Те, що саме ОСОБА_6 викрав речі з квартири потерпілої ОСОБА_8 , також підтверджується відповіддю на запит слідчого Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 16.12.2019 вих. №6960 Повне товариство «Ломбард Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія», ОСОБА_6 11.12.2019 в якості залога здав електрогриль «Тефаль GC706D34» та праску «Тефаль FV3925».

Окрім того, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що проживає в будинку АДРЕСА_3 , та неодноразово бачила обвинуваченого, який сидів на лавці у них у дворі, разом з ним була дівчина.

Усі наведені докази узгоджуються між собою, протиріч не мають, та доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи апелянтів, що фрагменти паперу із слідом взуття були виявлені не в квартирі, а у під`їзді чи у дворі будинку, спростовуються даними протоколу огляду місця події від 12.12.2019, відповідно до яких, огляд проводився саме в квартирі АДРЕСА_2 .

Доводи захисника ОСОБА_9 , про недоведеність розміру майнової шкоди, оскільки не було проведено товарознавчу експертизу, не є слушними, з огляду на таке.

Так, відповідно постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.11.2019 (провадження № 51-10433 кмо 18), імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

У даному кримінальному провадженні вартість викраденого майна підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_12 , що станом на грудень 2019 року електрогриль «Тефаль GC706D34» коштує 2500 грн. та праска «Тефаль FV3925» 500 грн.

Доводи захисника, що в порушення вимог ст. 376 КПК України, проголошення вироку проведено без присутності ОСОБА_6 , є безпідставними.

Так, як вбачається з довідки секретаря судового засідання від 23.11.2020, у зв`язку із зайнятістю залів судових засідань, проголошення вироку у відношенні ОСОБА_6 не проводилося за допомогою технічних засобів. Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження копії вироку 23.11.2020 вручено всім учасникам процесу, що підтверджується відповідними розписками (а. с. 116, 117, 118). При цьому ОСОБА_6 відмовився від отримання копії вироку, про що 23.11.2020 складено відповідний акт (т. 2 а. с. 119).

Суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив докази, надав їм належну оцінку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 . Суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, його сімейний стан, стан здоров`я та вік, не відшкодування шкоди потерпілій.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та підстав для його скасування, не вбачається. Тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13