Номер провадження 1-кп/243/379/2023
Номер справи 243/2619/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 05 » жовтня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 , ОСОБА_7

- прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

- потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

- представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 ,

- обвинувачених - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

- захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження за № 0001945, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 листопада 2020 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 17 березня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не має на утримані неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19 жовтня 1993 року Військовим судом Донецького гарнізону за ст.ст. 142 ч. 2, 240 п. «в», 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років;

- 09 грудня 1997 року Слов`янським районним судом Донецької області за ст.ст. 142 ч. 3, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років. Звільнений 12 червня 2003 року умовно-достроково на невідбутий строк один рік дев`ять місяців двадцять сім днів;

- 03 грудня 2009 року Олександрівським районним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 162 ч. 1, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Звільнений 10 червня 2011 року умовно-достроково на невідбутий строк десять місяців двадцять вісім днів;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 4 КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не має на утримані неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 05 липня 2006 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст. 187 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, з конфіскацією майна. Звільнений 23 березня 2012 року по відбуттю строку покарання;

- 28 січня 2013 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців. Звільнений 11 червня 2014 року на підставі Закону України «Про амністію»;

- 12 січня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 309 ч. 2, 317 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Звільнений 25 лютого 2020 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 4 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, українки, громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, заміжньої, не має на утримані неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2020 року, точний час під час судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виник спільний корисливий злочинний намір на незаконне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , шляхом вимагання, який начебто мав заборгованість перед ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій спільний корисливий злочинний намір 12 листопада 2020 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, точний час під час судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_11 , прибули на автомобілі марки «Hyundai Sonata YF», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, під керуванням ОСОБА_15 , який належить останній, до місця мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 , де розподіливши між собою злочинні ролі, відповідно до яких, ОСОБА_15 залишилась в автомобілі, спостерігаючи за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом проти волі ОСОБА_11 проникли до квартири АДРЕСА_5 , в якій мешкає останній.

Перебуваючи у приміщенні вище вказаної квартири, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом, реалізуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, висунули ОСОБА_11 незаконну безпідставну вимогу сплатити неіснуючий перед ОСОБА_15 борг у розмірі 50 000 грн.

Отримавши відмову потерпілого сплатити вказану суму грошових коштів, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно, з невстановлених при судовому розгляді справи причин, вийшли за межі попередньої домовленості щодо незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , шляхом вимагання, в частині обсягу злочинних дій, вчинення яких не охоплювалось умислом ОСОБА_15 , а саме - спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_13 , маючи на меті залякування потерпілого, тримання його у страху та спонукання до якнайшвидшого повернення неіснуючого боргу, спочатку наніс один удар в грудну область потерпілого ОСОБА_11 , від якого останній впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 разом почали наносити ОСОБА_11 чисельні удари руками і ногами по голові та тулубу, при цьому продовжили вимагати в останнього грошові кошти та золоті вироби. Коли ОСОБА_11 повідомив нападникам, що в нього немає грошових коштів та золотих виробів, останні наказали йому подзвонити батьку та повідомили, що батько буде віддавати гроші за нього. Після чого, ОСОБА_13 зв`язав пластиковою затяжкою руки ОСОБА_11 та вивів його на вулицю, де посадив на заднє сидіння автомобіля, за кермом якого чекала ОСОБА_15 , яка не була обізнана про спричинені ОСОБА_11 тілесні ушкодження ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . На вказаному автомобілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яка керувала транспортним засобом, та ОСОБА_11 направились до місця мешкання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є батьком ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_6 .

Прибувши за вищевказаною адресою 12 листопада 2020 року приблизно о 19.00 годині, точний час під час судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_15 залишилась в автомобілі, спостерігаючи за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_13 , ОСОБА_14 спільно та разом проникли у квартиру ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_6 , куди завели також ОСОБА_11 .

Перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом, маючи на меті залякування ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , тримання їх у страху та спонукання до якнайшвидшого повернення неіснуючого перед ОСОБА_15 боргу, почали погрожувати фізичною розправою йому та ОСОБА_11 , а потім знову з невстановлених при судовому розгляді причин, вийшли за межі попередньої домовленості щодо незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , шляхом вимагання, в частині обсягу злочинних дій, вчинення яких не охоплювалось умислом ОСОБА_15 , а саме: вимагаючи грошові кошти та золоті вироби, декілька разів штовхнули в обличчя ОСОБА_10 , наносили ОСОБА_11 удари руками по обличчю та тулубу.

У певний час вказаних дій ОСОБА_13 приставив до голови ОСОБА_10 , а потім до голови ОСОБА_11 пневматичний газобалонний пістолет «МР-654К», с/№ « НОМЕР_2 » калібру 4,5 мм, споряджений кулями калібру 4,5 мм. ОСОБА_10 відмовився надавати будь-які кошти, тоді у цей час ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно зв`язали пластиковою затяжкою руки ОСОБА_10 та почали бити його сина ОСОБА_11 , якому надягали пакет на голову, придушували та занурювали головою у відро з водою, чим спричинили насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_11 . Через короткий проміжок часу ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та життя свого сина, вказав на шафу в кімнаті, де були грошові кошти в сумі 3500 грн. та 1600 доларів США, якими ОСОБА_14 та ОСОБА_13 спільно, незаконно заволоділи, а також незаконно заволоділи мобільним телефоном «Nоkіа C2 01» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_3 вартістю 326 грн. 67 коп., тобто заволоділи майном, яке належало ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 спільно та разом вивели з квартири ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та посадили їх на заднє сидіння до автомобіля, де за кермом чекала ОСОБА_15 , яка не була обізнана про спричинені ОСОБА_11 тілесні ушкодження ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Вказані особи сіли в автомобіль та направились до підсобного приміщення КП «Сервіскомуненерго», розташованого поблизу будинку АДРЕСА_7 , де працював ОСОБА_11 , куди і завели останнього.

Перебуваючи у вищевказаному приміщенні, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом знову погрожували фізичною розправою ОСОБА_11 , при цьому наносили йому удари руками по обличчю та тулубу, вимагали грошові кошти та золоті вироби. ОСОБА_11 відмовився надавати будь-які кошти, тоді у цей час ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом надягали пакет на голову ОСОБА_11 , придушували та занурювали головою у відро з водою, тим самим спричинили насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом вивели з вказаного приміщення ОСОБА_11 та посадили його у багажник автомобіля, де за кермом чекала ОСОБА_15 , а на задньому сидінні сидів ОСОБА_10 . Вказані особи на автомобілі направились до водного каналу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » поблизу с. Високоіванівка, Слов`янського району, де ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом дістали з багажнику ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 залишився сидіти в автомобілі разом з ОСОБА_15 . В цей час ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом, продовжуючи свій спільний злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання, стали занурювати голову ОСОБА_11 у водний канал, продовжуючи вимагати грошові кошти та золоті вироби, тим самим знову спричинили насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_11 , спричинення якого не охоплювалося умислом ОСОБА_15 .

Після чого, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за попередньою змовою та разом залишили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на березі водного каналу «Сіверський Донець-Донбас» поблизу с. Високоіванівка, Слов`янського району, з місця подій з грошовими коштами у сумі 3500 грн. та 1600 доларів США та мобільним телефоном «Nоkіа C2 01» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_3 зникли.

В результаті протиправних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які умислом ОСОБА_15 не охоплювались, ОСОБА_11 спричинено наступні тілесні ушкодження: закриті переломи ІІІ ребра зліва по заднє-пахвовій лінії, VI ребра зліва по переднє-пахвовій лінії зі зміщенням фрагментів, VIІ ребра зліва по заднє-пахвовій лінії зі зміщенням фрагментів, ІХ ребра по пахвовій лінії без зміщення. Вказані переломи ускладнилися розвитком лівобічного пневматорексу, що є небезпечним для життя явищем, тому відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а також забої, ссадна м`яких тканин голови, обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Таким чином, в результаті злочинних дій, направлених на вимагання грошових коштів, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 діючи у групі, за попередньою змовою незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 у сумі 3500 грн. та 1600 доларів США та мобільним телефоном «Nоkіа C2 01».

Крім того встановлено, що 12 листопада 2020 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, точний час під час судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно, перебуваючи у приміщенні квартири ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 , під час вимагання грошових коштів та цінностей у останнього, отримавши відмову потерпілого, з метою заволодіння грошовими коштами та майном ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_15 , з корисливих мотивів, нехтуючи вимогами статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, та статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, якою визначено, що ніхто не може піддаватися насильницькому зникненню, зв`язали руки ОСОБА_11 пластиковою стяжкою, після чого вивели на вулицю та силоміць посадили потерпілого усупереч його волі на заднє сидіння автомобіля марки «Hyundai Sonata YF», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, під керуванням ОСОБА_15 , яка очікувала в салоні автомобіля та спостерігала за навколишньою обстановкою, який стояв біля зазначеного будинку АДРЕСА_8 , при цьому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 сіли поруч з потерпілим та продовжили контролювати його рухи та дії, позбавивши можливості покинути салон автомобілю та вільно пересуватись, тим самим здійснили викрадення ОСОБА_11 та направилися на ньому до місця мешкання батька ОСОБА_11 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_6 .

Прибувши за вищевказаною адресою 12 листопада 2020 року приблизно о 19.00 годині, точний час під час судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_15 залишилась в автомобілі, спостерігаючи за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом проникли у квартиру ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_6 , та куди усупереч його волі завели також і ОСОБА_11 .

Перебуваючи у вищевказаній квартирі, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом декілька разів штовхнули в обличчя ОСОБА_10 , почали погрожувати фізичною розправою йому та ОСОБА_11 , при цьому наносили йому - ОСОБА_11 удари руками по обличчю та тулубу, чим завдали фізичних страждань, вимагали грошові кошти та золоті вироби. У певний час вказаних дій ОСОБА_13 приставив до голови ОСОБА_10 , а потім до голови ОСОБА_11 пневматичний газобалонний пістолет «МР-654К», с/№ « НОМЕР_2 » калібру 4,5 мм, споряджений кулями калібру 4,5 мм. ОСОБА_10 відмовився надавати будь-які кошти, тоді у цей час ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом зв`язали пластиковою затяжкою руки ОСОБА_10 та почали бити його сина ОСОБА_11 , надягали пакет на голову, придушували та занурювали головою у відро з водою. Через короткий проміжок часу ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та життя свого сина, вказав на шафу в кімнаті, де були грошові кошти в сумі 3500 грн. та 1600 доларів США, якими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом незаконно заволоділи, а також незаконно заволоділи мобільним телефоном «Nоkіа C2 01» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_3 вартістю 326 грн. 67 коп., тобто заволоділи майном, яке належало ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи свої умисні злочині дії, об`єднанні спільним умислом, направленим на викрадення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , протиправно, відкрито, нехтуючи вищезазначеними вимогами законодавства України, якими передбачено, що ніхто не може бути позбавлений свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, користуючись чисельною перевагою та подавленою волею потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до супротиву та втечі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді порушення прав потерпілих на свободу та особисту недоторканність, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, взяли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під руки та повели на вулицю, де проти їх волі посадили останніх до автомобіля марки «Hyundai Sonata YF», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, під керуванням ОСОБА_15 , та відвезли до підсобного приміщення КП «Сервіскомуненерго», розташованого поблизу будинку АДРЕСА_7 , де працював ОСОБА_11 .

Перебуваючи у вищевказаному приміщенні, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом знову погрожували фізичною розправою ОСОБА_11 , при цьому наносили йому удари руками по обличчю та тулубу, вимагали грошові кошти та золоті вироби. ОСОБА_10 відмовився надавати будь-які кошти, тоді у цей час ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом надягали пакет на голову ОСОБА_11 , придушували та занурювали головою у відро з водою.

Після чого, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , продовжуючи свої умисні злочині дії, об`єднанні спільним умислом, направленим на викрадення потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , приблизно о 22.00 годині вивели з вказаного приміщення ОСОБА_11 та посадили останнього проти його волі у багажник автомобіля, де за кермом чекала ОСОБА_15 , а на задньому сидінні сидів ОСОБА_10 , на якому направились до водного каналу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » поблизу с. Високоіванівка, Слов`янського району, де ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом дістали з багажнику ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 залишився сидіти в автомобілі разом з ОСОБА_15 . ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно та разом, продовжуючи свій спільний злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном стали занурювати голову ОСОБА_11 у водний канал, продовжуючи вимагати грошові кошти та золоті вироби, а після залишили обох на березі водного каналу «Сіверський Донець-Донбас», тобто були відпущені після викрадення, яке тривало приблизно з 18 годин 30 хвилин до 22 годин 30 хвилин 12 листопада 2020 року.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 викриваються наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_15 після роз`яснення суті обвинувачення, не визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч. 2, 189 ч.2 КК України та суду пояснила, що до 12 листопада 2020 року вона була знайома з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не знала. Знайома з ОСОБА_11 протягом 25 років, а з його батьком - ОСОБА_10 познайомилася в 2018 році. Відносини з потерпілими були нормальні. З ОСОБА_11 познайомилася приблизно у 1993 -1994 роках, так як він приходив допомагати її матері по господарству, за що йому платили гроші. Іноді ОСОБА_11 вчиняв у них крадіжки. Вона робила йому зауваження і він повертав вкрадене майно. Вона пропонувала матері його вигнати, але мати не погоджувалася. Після смерті її матері в 2018 році до неї приїхав бригадир ОСОБА_11 і попросив, щоб ОСОБА_11 у неї мешкав в будинку. Вона дозволила мешкати ОСОБА_11 у флігелі, в будинок його не пускали. Коли стало холодно ОСОБА_11 став мешкати у будинку. Її чоловік переїхав мешкати у квартиру і коли у нього став погіршуватися стан здоров`я, вона за ним доглядала. ОСОБА_11 періодично їй телефонував, але в будинку нічого не робив. Зі слів її сусідки їй стало відомо, що ОСОБА_11 продає майно з їх будинку, але ОСОБА_11 це заперечував. Потім ОСОБА_11 поїхав на десять днів. Коли її чоловік помер, вона приїхала до м. Миколаївка і стала мешкати в будинку. ОСОБА_11 надали гуртожиток, але приміщення не було придатним для мешкання. ОСОБА_11 попросив її ще мешкати в будинку, доки не переїде у гуртожиток. Вона бачила, що ОСОБА_11 зібрав речі у мішки. Коли вона приїхала після поховання чоловіка, мішків в будинку не було. Того ж дня о 20 годині 30 хвилин до неї прийшов ОСОБА_11 , побачив її і розгубився. Вони побалакали і о 05 годині ранку його вже не було. Об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_11 зателефонував і повідомив, що приїде з братом, щоб забрати своє майно. Він намагався забрати приналежний йому телевізор та велосипед, але вона не віддавала, хотіла, щоб він повернув те майно, яке узяв з її будинку без її дозволу. 20 вересня 2020 року вона побачила, що з горища зник великий мішок, прибрала на горищі. Вона не могла подумати, що за життя її чоловіка, ОСОБА_11 буде щось шукати на горищі. 24 -25 вересня 2020 року вона поїхала до батька ОСОБА_11 - ОСОБА_10 повідомила, що його син обікрав її і попросила повернути все вкрадене майно або вона піде в поліцію. ОСОБА_10 скаржився їй на свого сина через неприємності. Вона не казала ОСОБА_10 , що конкретно у неї вкрав його син. 01 жовтня 2020 року, коли вона поїхала до м. Ізюм, о 17 годині їй зателефонував сусід і повідомив, що у неї у будинку пожежа. Думали, що горить будинок, але це горіли господарські споруди. Вона повернулася додому о 21 годині 30 хвилин і побачила, що все вигоріло. Також побачила двох осіб, які йшли на її ділянку і намагалися винести металобрухт, в сараї також було вугілля. Вони побачили її і пішли. За її проханням було встановлено причину пожежі - це був підпал і його вчинила людина, яка знала, що де знаходиться. 02-03 жовтня 2020 року вона зателефонувала ОСОБА_13 і попросили приїхати та порізати металобрухт, але він не міг. Вона розповіла ОСОБА_13 про ОСОБА_11 , що він вчиняє непорядно, не відповідає на її телефонні дзвінки, уникає спілкування з нею. Вона зустрічалася з ОСОБА_20 , але та сказала, що ОСОБА_11 на пожежі не було. В заяві про підпал вона вказала, що підпал вчинили ОСОБА_11 та його товариш на ім`я ОСОБА_21 . ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_11 і попросив прийти, але той не прийшов. Вона почала розбирати наслідки пожежі, що зайняло у неї два тижні. Почала шукати ОСОБА_11 у ОСОБА_20 . Зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що ОСОБА_11 більше не прийде. 12 листопада 2020 року приблизно о 18 годині їй зателефонував ОСОБА_13 та повідомив, що приїде до своєї матері у м. Слов`янськ. Вона дізналася де саме надали квартиру ОСОБА_11 і попросила ОСОБА_13 побалакати з ОСОБА_11 . Гроші та коштовності це те майно, що залишила їй мати. Перед смертю мати повідомила, що на горищі у флігелі вона знайде гроші 50000 грн та 200-300 гр. золота. Вона була впевнена, що матір сказала правду. Ключі від флігеля були тільки у ОСОБА_11 , сторонніх осіб у дворі не було. Ящик, який зник з горища був дуже великий. Вона виявила зникнення ящика до 12 листопада 2020 року, після цього бачила ОСОБА_11 один раз, але з ним не розмовляла. 12 листопада 2020 року приїхали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до матері ОСОБА_13 , вона їх зустріла і вони пішли до ОСОБА_11 . Потім повернулися вже з ОСОБА_11 і ОСОБА_13 запропонував поїхати до ОСОБА_10 . Вона не бачила, щоб у ОСОБА_11 були зв`язані руки. Стан ОСОБА_11 був нормальний, він самостійно йшов, обличчя було нормальне, під носом щось було червоне. ОСОБА_11 повідомив, що хотів їй все повернути, але не встиг, гроші та золото сховав у батька. По дорозі ОСОБА_11 телефонував своєму батькові і повідомив, що вони приїдуть, але з якого телефону він дзвонив, вона не знає. Вона бачила, як він руками витирав обличчя. Вона чекала біля будинку ОСОБА_10 , повернулися вони через 20 хвилин і разом з ними був ОСОБА_10 , який запропонував їй гроші в сумі 1600 доларів США, але вони хотіли, щоб ОСОБА_11 повернув їй те, що забрав. У ОСОБА_10 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходилися 15-20 хвилин і вона не знала, що ОСОБА_10 вже віддав гроші ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вони їй про це не повідомили. Вона також не бачила, щоб у ОСОБА_10 були зв`язані руки. Потім ОСОБА_11 повідомив, що у нього все на роботі. Вони поїхали на роботу до ОСОБА_11 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 вийшли з автомобіля і пішли в приміщення, а вона та ОСОБА_10 залишилися в автомобілі. В автомобіль ОСОБА_10 сідав самостійно. Весь час ОСОБА_10 просив ОСОБА_11 віддати те, що той узяв, а ОСОБА_11 сміявся. ОСОБА_11 повідомив, що все загорнув у ганчірку і заховав у приміщенні. Через деякий час ОСОБА_14 повернувся до автомобіля і повідомив, що нічого немає. Потім повернулися ОСОБА_13 і ОСОБА_11 , який повідомив, що все сховав на каналі. ОСОБА_10 вмовляв сина повернути, що той узяв. Після чого поїхали на канал. На каналі вона зупинилася там, де вказав ОСОБА_11 . Вона та ОСОБА_10 залишилися в автомобілі, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повели ОСОБА_11 на канал. Через 5-10 хвилин до неї зателефонував ОСОБА_13 і попросив вийти з автомобіля і сказав, що тут також нічого немає. Що конкретно вони робили з ОСОБА_11 вона не бачила. ОСОБА_10 не намагався вийти з автомобіля. ОСОБА_11 повідомив, що гроші на картці у ОСОБА_20 , а золото він закопав у дочки ОСОБА_20 в с. Шендриголове. Вона вважала, що все майно у ОСОБА_20 , оскільки ОСОБА_11 їй довіряв. ОСОБА_11 став себе поводити по іншому. Вона побачила, що ОСОБА_11 увесь мокрий, так як упав у воду. Вона не хотіла його везти в салоні автомобіля і тому запропонувала йому їхати у багажнику, де була ковдра і простінь. Не бачила чи були у ОСОБА_11 зв`язані руки, також не бачила у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зброї. Потім вони приїхали до ОСОБА_20 і вона пішла до неї сама. ОСОБА_20 вона все повідомила і та сказала, що ОСОБА_11 потрібно звільняти. Після чого вона пішла до автомобіля і вони поїхали на виїзд з м. Миколаївка, де висадили ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . ОСОБА_10 пообіцяв їй, що отримає у банку кредит і все їй віддасть. ОСОБА_11 йшов нормально, скарг на самопочуття не було. В її присутності тілесних ушкоджень ОСОБА_11 не наносили, ніхто особистих грошей потерпілих не вимагав. Ніякого фізичного насильства до потерпілих в її присутності не було.

Вона тільки хотіла написати заяву в поліцію про крадіжку, наміру лякати ОСОБА_11 у неї не було. Ніякої домовленості про те, що саме будуть ОСОБА_13 та ОСОБА_14 робити з ОСОБА_11 між ними не було. Вона не знала, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 наносили ОСОБА_11 тілесні ушкодження.

Аналізуючи пояснення обвинуваченої ОСОБА_15 в сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення обвинуваченої надуманими, такими, що не відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком спростовуються зібраними по справі доказами, суд розцінює ці показання, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_13 після роз`яснення суті обвинувачення, не визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч. 2, 189 ч.4 КК України та суду пояснив, що до 12 листопада 2020 року він знайомий з потерпілими не був і ніяких відносин не мав. Був знайомий з ОСОБА_15 , яка є подругою його матері, відносини нормальні. З ОСОБА_14 у нього дружні стосунки. Про крадіжку у ОСОБА_15 йому стало відомо 03 жовтня 2020 року, він також допомагав їй усувати наслідки пожежі. Відомо, що було вкрадено 50000 грн і золоті вироби. 12 листопада 2020 року разом з ОСОБА_14 на автобусі вони поїхали до м. Слов`янська, де їх повинна була зустріти ОСОБА_15 , яка попросила поїхати до м. Миколаївка і поговорити з чоловіком, який вчинив у неї у будинку крадіжку. В його сумці були грошові кошти - 1000 доларів США, які дала йому мати, 200 доларів США він узяв вдома і 100 Євро, а також гривни. Витрачати ці гроші він не збирався. Зустріла їх ОСОБА_15 на с. Черевківка, вони сіли в її автомобіль і поїхали до м. Миколаївка. ОСОБА_15 привезла їх до будинку, де мешкає ОСОБА_11 , пояснила, як знайти його кімнату і вони пішли. ОСОБА_11 відчинив їм двері і запросив пройти, впустив їх добровільно, хто такі не питав. Він та ОСОБА_14 повідомили ОСОБА_11 чому саме вони до нього прийшли і попросили все віддати - гроші і золото. ОСОБА_11 повідомив, що все у його батька. ОСОБА_11 зателефонував батькові, повідомив, що вони приїдуть. В квартирі ОСОБА_11 вони йому ніяких тілесних ушкоджень не спричиняли, руки йому не зв`язували. Вони вийшли з квартири, ОСОБА_11 зачинив двері і почав спускатися сходами, але впав на сходи і почав говорити, що у нього болить голова. Було темно, вони включили ліхтарик і побачили, що у ОСОБА_11 кров з губи чи з носу. Вони повернулися в кімнату, ОСОБА_11 взяв ганчірку і витирався нею. Закрили кімнату і поїхали до батька. ОСОБА_11 телефонував батькові сам зі свого телефону і той сказав, щоб заходили. ОСОБА_10 перебував у кімнаті, вони пояснили йому мету приходу і ОСОБА_10 повідомив, що син йому нічого не передавав і йому невідомо для чого вони прийшли. Потім ОСОБА_11 попросив умитися, хтось приніс відро з водою і ОСОБА_11 почав вмиватися. Він дістав пневматичний пістолет для того, щоб вони віддали те, що ОСОБА_11 забрав у ОСОБА_15 . Пістолет був у нього в руці, він його нікуди не направляв. Потерпілі бачили той пістолет. Він дістав пістолет для того, щоб вони скоріше повернули гроші і золото, яке забрав ОСОБА_11 у ОСОБА_15 . ОСОБА_10 запропонував йому поговорити, повів його у спальню і повідомив, що він не знає, де його син взяв гроші, але зробив собі ремонт, а йому придбав телевізор. В спальні ОСОБА_10 пропонував йому гроші, але він відмовився. В квартирі ОСОБА_10 пакет на голову ОСОБА_11 не одягали. В квартирі ОСОБА_10 тілесні ушкодження ОСОБА_11 не причиняли і руки ОСОБА_10 не зв`язували. ОСОБА_10 ніяких грошових коштів йому не передавав, мобільного телефону у ОСОБА_10 не забирали. Коли повернулися в кімнату, ОСОБА_11 пояснив, що гроші і золото заховані на роботі. Потім всі поїхали до ОСОБА_11 на роботу. Він запропонував ОСОБА_10 їхати з ними, щоб він побачив, що ОСОБА_11 буде їм віддавати. На роботі ОСОБА_11 відкрив приміщення, вони увійшли, ОСОБА_11 дістав якісь ганчірки і знову почав скаржитися, що у нього болить голова. В побутовому приміщенні ніяких тілесних ушкоджень вони ОСОБА_11 не спричиняли. Потім ОСОБА_11 сказав, що гроші і золото у нього вдома, віддав ОСОБА_14 ключі від квартири і ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 поїхали додому до ОСОБА_11 , а він та ОСОБА_11 залишилися в приміщенні. Через 10-15 хвилин він зателефонував ОСОБА_14 , який повідомив, що в квартирі нічого немає. ОСОБА_11 почав говорити, що він нічого не пам`ятає, що все закопав на каналі. Після чого вони всі разом поїхали на канал на те місце, на яке вказав ОСОБА_11 . Зупинили автомобіль, ОСОБА_11 повів їх до дерев і почав рити, але там нічого не було. ОСОБА_11 пішов помити руки у воді, впав у воду, а ОСОБА_14 його витягнув. Він покликав ОСОБА_15 , якій пояснив, що ОСОБА_11 нічого не пам`ятає. ОСОБА_11 був мокрий, вони хотіли його залишити, але ОСОБА_11 почав говорити, що гроші та золото у його тітки. ОСОБА_10 та ОСОБА_15 знаходились в автомобілі і ОСОБА_15 не могла їх бачити, а бачила тільки як вони спускалися у воду. В воду вони ОСОБА_11 не занурювали. Потім ОСОБА_11 сам запропонував, щоб його везли в багажнику, так як він був мокрий. Виїхали з каналу і поїхали до тітки. По дорозі ОСОБА_10 пропонував віддати приналежні йому гроші, але вони відмовилися. ОСОБА_15 одна ходила до тітки і пробула там хвилин десять. Коли повернулася, то повідомила, що тітка нічого не віддала. Після чого вони доїхали до моста, висадили ОСОБА_11 і ОСОБА_10 і поїхали. ОСОБА_11 був у нормальному стані, нормально пересувався, тілесних ушкоджень на ньому не було, він був тільки мокрий. Вважає, що мобільний телефон, який у нього вилучили, підкинули йому працівники поліції. Він бачив, як працівник поліції при затриманні, клав до його кишені мобільний телефон. Все інше майно належить йому. Він взагалі не причетний до тих тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_11 . ОСОБА_11 та ОСОБА_10 їздили з ними добровільно і побажання покинути автомобіль не виказували, їх ніхто не позбавляв волі і не обмежував. В автомобіль ОСОБА_15 вони сідали самі і виходили самі, добровільно. Він та ОСОБА_14 не обговорювали з ОСОБА_15 , які саме дії будуть вчиняти. Вони повинні були поговорити або щоб вона сама поговорила в їх присутності. ОСОБА_15 не просила погрожувати потерпілим, бити їх і вони нікого не били. Куди їм потрібно їхати вказував ОСОБА_11 , він зрозумів, що у нього проблеми з головою, оскільки він себе поводив неадекватно. Ніхто з потерпілих не скаржився на самопочуття і він не знає чому в квартирі у ОСОБА_11 все в крові. Позовні вимоги потерпілих не визнає, оскільки потерпілих ніхто не бив і грошей не забирав.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 в сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення обвинуваченого надуманими, такими, що не відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком спростовуються зібраними по справі доказами, суд розцінює ці показання, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_14 після роз`яснення суті обвинувачення, не визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч. 2, 189 ч.4 КК України та суду пояснив, що до 12 листопада 2020 року він знайомий з потерпілими та ОСОБА_15 не був і ніяких відносин не мав. З ОСОБА_13 відносини дружні. Приблизно 09-10 листопада 2020 року йому зателефонував ОСОБА_13 і попросив допомогти по господарству у його матері в м. Слов`янську. Домовилися поїхати до м. Слов`янська 12 листопада 2020 року. По дорозі ОСОБА_13 повідомив йому, що в м. Слов`янську потрібно буде допомогти жінці, яка їх зустріне і вони поїдуть до м. Миколаївка. ОСОБА_15 попросила їх зустрітися з ОСОБА_11 , який у неї вкрав майно - гроші і золото. Вони приїхали до м. Миколаївка, зайшли до ОСОБА_11 , який сам, добровільно впустив їх у квартиру. Вони пояснили причину свого приходу. У ОСОБА_11 вони конкретну суму не вимагали, їм було відомо, що це приблизно 50000 - 60000 грн. Ніяких тілесних ушкоджень вони ОСОБА_11 не спричиняли, він був у нормальному стані, тілесних ушкоджень він не бачив. Руки ОСОБА_11 ніхто не зв`язував. ОСОБА_11 одягнувся, вийшов з ними і повідомив, що все знаходиться у його батька. Виходячи, на сходах ОСОБА_11 впав, розбив собі губу. Вони повернулися назад в кімнату, де ОСОБА_11 узяв ганчірку, щоб утертися і вони пішли на вулицю, де їх чекала ОСОБА_15 . Перед цим ОСОБА_11 телефонував своєму батькові. Коли вони зайшли до квартири ОСОБА_10 , той сидів у кріслі чи на дивані. Вони все розповіли ОСОБА_10 , але той відповів, що нічого не знає і у нього нічого немає. Після чого ОСОБА_10 відвів ОСОБА_13 у спальню і почав пропонувати гроші, оскільки у ОСОБА_11 грошей немає. Пояснив, що ОСОБА_11 всі гроші витратив на ремонт та техніку. В квартирі ОСОБА_10 він не бачив, щоб ОСОБА_13 діставав пістолет. В квартирі у ОСОБА_10 , його син сам умивався у відрі. В квартирі ОСОБА_10 вони нікому не погрожували, нікого не били, мобільний телефон не брали. Також не мали наміру роботи уколи ОСОБА_11 . Самостійно грошові кошти в квартирі не шукали. Вони хотіли тільки поговорити, силу не застосовували. Потім ОСОБА_11 повідомив, що гроші і золото знаходиться у нього на роботі. ОСОБА_10 взяли з собою для того, щоб він бачив, що його син вкрав і повертає. Вони поїхали до нього на роботу. Весь час ОСОБА_11 скаржився, що у нього болить голова. Коли приїхали, ОСОБА_11 відкрив своє робоче приміщення, почав шукати, але в приміщенні нічого не знайшли. ОСОБА_11 повідомив, що гроші і золото у нього в кімнаті гуртожитку. Він і ОСОБА_15 , а також ОСОБА_10 поїхали в гуртожиток, але в кімнаті нічого не знайшли і повернулися на роботу. Після чого ОСОБА_11 повідомив, що гроші і золото сховані на каналі біля куща чи дерева. Приїхали на канал, де він, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 вийшли з автомобіля і пішли до вказаного ОСОБА_11 місця, але і там нічого не було. ОСОБА_11 пішов до води мити руки, послизнувся на плитах і впав у воду. Він схопив ОСОБА_11 і витягнув. Потім, коли підійшли до автомобіля, ОСОБА_11 повідомив, що гроші і золото у жінки. Вирішили поїхати до жінки і поговорити. ОСОБА_11 вирішили залишити на каналі, оскільки він був мокрий, але він попросився забрати його у багажник. Приїхали до жінки, до якої ходила розмовляти сама ОСОБА_15 , її не було 10-15 хвилин. Коли повернулася, то повідомила, що ця жінка нічого не знає про справи ОСОБА_11 . Після чого вони поїхали в напрямку м. Слов`янська, де на мосту висадили потерпілих. Потерпілі були в нормальному стані.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_14 в сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення обвинуваченого надуманими, такими, що не відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком спростовуються зібраними по справі доказами, суд розцінює ці показання, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченими у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, про винуватість останніх у вчиненні даних кримінальних правопорушень, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Так, потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що потерпілий ОСОБА_10 - його батько, відносини між ними нормальні. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 він до 12 листопада 2020 року не знав і ніяких відносин між ними не було. До 12 листопада 2020 року був знайомий з ОСОБА_15 , відносини були нормальні. 12 листопада 2020 року о 17 годині він прийшов додому і через деякий час до нього прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Він думав, що прийшла сусідка, тому сам відчинив їм двері. Вони пояснили, що він образив ОСОБА_15 і самі зайшли до кімнати. Щоб проникнути до квартири обвинувачені насильства не застосовували. Він сів на диван і хтось з них зв`язав йому руки, від чого йому стало боляче. Те, чим йому зв`язали руки, вони принесли з собою і дістали з кишені. Руки в зап`ястях йому зв`язали за спиною і почали бити. Йому сказали, що він вкрав у ОСОБА_15 гроші і золото і вимагали, щоб він повернув це майно. Він сидів на дивані, ОСОБА_13 навалився на нього зверху, а ОСОБА_14 його бив кулаком в обличчя і по ребрам. ОСОБА_13 також наносив йому удари по ребрам і бив коліном, але хто точно бив коліном, сказати не може. Більше не куди не били, скільки всього йому нанесли ударів, він не пам`ятає. Після побиття у нього була кров, а потім у лікарні виявили переломи. У них був пістолет і вони запихали пістолет йому у рот. Все це відбувалося приблизно 30-40 хвилин. Потім вони втрьох вийшли з гуртожитку і поїхали до його батька. Він був у шоці і сказав, що гроші і золото у його батька, він їх обманув. Із гуртожитку його вивели і посадили в автомобіль, який належить ОСОБА_15 і який стояв біля магазину, з іншого боку гуртожитку. Він на сходах взагалі не падав і до кімнати вони не поверталися. Руки у нього були зв`язані і розв`язав їх уже батько, коли їх висадили. За кермом була ОСОБА_15 . Його посадили в автомобіль на заднє сидіння, один чоловік сів попереду, а другий - поряд з ним. Спочатку його вдарив ОСОБА_14 кулаком в обличчя, в щелепу, скільки разів, він не пам`ятає. В автомобілі його ніхто не бив. ОСОБА_15 знала де саме мешкає його батько, повідомила про це ОСОБА_13 і вони всі разом поїхали до його батька за адресою - АДРЕСА_6 . Їхали спокійно. Потім він зателефонував батькові і попросив його відчинити двері. В квартиру батька зайшов він, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а ОСОБА_15 залишилася в автомобілі. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали питати про гроші та золото. Вони, перебуваючи в квартирі його батька, вимагали золото і гроші, але суму грошей не називали. ОСОБА_14 взяв у ванній кімнаті відро, набрав туди води і почав його топити. При цьому в кімнаті також знаходився його батько - ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . ОСОБА_13 чи ОСОБА_14 нахиляли його голову повністю в повне відро з водою і він заливався. Утримували його голову повністю в відрі з водою протягом 2-3 хвилин. Потім дали віддихатися і продовжували далі його топити. ОСОБА_13 чи ОСОБА_14 почали обшукувати сервант і шукати гроші. Хтось з них узяв невеликий шприц, набрав у відрі води і намагався зробити йому укол, але батько не давав. Батько почав робити їм зауваження, вони зв`язали батькові руки. Укол йому не зробили, так як батько не дав, просив їх припинити. Потім його посадили на диван і шукали гроші. У нього на очах була кров і він нічого не бачив. Він не знає знайшли вони щось чи ні. Потім він повідомив їм, що гроші і золото у нього на роботі. Коли заходили в квартиру батька, ОСОБА_14 сказав, що у нього пістолет. В квартирі у батька вони перебували один час. Потім його і батька вивели з квартири, вони всі разом сіли в автомобіль ОСОБА_15 : він і батько сіли позаду, а також поряд з ними ОСОБА_14 . ОСОБА_13 сидів попереду. Всі разом на автомобілі поїхали до нього на роботу за адресою вул. Миру,3, стара будівля ЖКО. Їхали одну хвилину. Потім його вивели з автомобіля, закрили двері, послабили йому руки, щоб він зміг відчинити двері приміщення. ОСОБА_15 залишилася в автомобілі. Разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вони пройшли до побутової кімнати, яка знаходиться на першому поверсі двоповерхової будівлі. У нього був ключ і він відчинив двері. Коли зайшли в кімнату, йому знову зв`язали руки, але хто саме, не пам`ятає. Посадили його в крісло, взяли відро з водою, щоб знову його топити. Відро поставили посеред кімнати і обшукували кімнату. Знайшли садові ножиці і почали його лякати. В кімнаті шукали гроші і золото. Потім наділи йому на голову поліетиленовий пакет, який знайшли в кімнаті, і почали його душити. Наділи йому на голову пакет і вдвох тягнули пакет в різні сторони. Він розірвав пакет зубами, щоб йому можливо було дихати. Так було два чи три рази. Потім він повідомив, що гроші та золото знаходиться у ОСОБА_20 . В цій кімнаті вони перебували 10 - 15 хвилин. Потім його вивели з побутової кімнати, довели до автомобіля і де саме він після цього перебував - в салоні автомобіля чи в багажнику, він не пам`ятає. Батько знаходився на задньому сидінні, а ОСОБА_15 - за кермом. ОСОБА_20 мешкає за адресою - АДРЕСА_9 , на першому поверсі, до неї їхати п`ять хвилин. Коли приїхали до будинку ОСОБА_20 , ОСОБА_15 пішла до неї, але хто точно виходив з автомобіля, він не бачив. Він в цей час перебував у багажнику автомобіля і почув, що зараз його повезуть топить. Автомобіль стояв п`ять хвилин, а потім поїхали в с. Високоіванівка, від м. Миколаївка це двадцять хвилин. Приїхали на канал, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 витягнули його з багажника і потягнули до води. Після чого його поклали в річку головою вниз і його голова була повністю занурена у воду. Один тримав, а другий топив. ОСОБА_15 в цей час знаходилася в автомобілі, а потім вийшла і стояла поряд, його батько знаходився в автомобілі. ОСОБА_15 вийшла з автомобіля вже після того, як його топили. Коли він назвав їм ще одну адресу, вони витягли його з води. Коли його витягнули з води, його поклали у багажник автомобіля, два дні після цього він не розмовляв. Він особисто не пропонував, щоб його поклали у багажник. Потім всі разом поїхали, після чого повернулися на канал, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 витягнули його з автомобіля і поклали на траву. Через деякий час з автомобіля випустили батька і він підійшов до нього. ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поїхали, а їх залишили і нічого не сказали. В автомобілі він перебував мимо своєї волі, не бажав з ними знаходитися. Він відчував страх і боявся за своє життя. Він весь час вводив їх в оману. Вони не вимагали у нього його особисті кошти, а вимагали віддати те майно, яке він начебто вкрав у ОСОБА_15 . На теперішній час у нього погіршився стан здоров`я, він перебуває на обліку у психіатра, є інвалідом другої групи з дитинства. У нього були поламані ребра, обличчя та губи побиті, йому охоронець каналу викликав «Швидку допомогу». Він знаходився на стаціонарному лікуванні 11 днів, а потім лікувався амбулаторно. ОСОБА_15 на теперішній час повністю відшкодувала йому спричинену матеріальну та моральну шкоду, тому претензій до неї він не має.

Потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що потерпілий ОСОБА_11 - його син. До 12 листопада 2020 року він був знайомий з ОСОБА_15 , відносини були нормальні. Інших обвинувачених він не знав і ніяких відносин з ними не було. Перед нападом на нього та сина, приблизно за місяць, до нього приходила ОСОБА_15 і повідомила, що ОСОБА_11 вчинив у неї у будинку крадіжку, але що саме він вкрав, не повідомила. Чому вона приходила до нього, він не знає. ОСОБА_11 стверджував, що у ОСОБА_15 він нічого не брав. 12 листопада 2020 року він знаходився у себе за місцем мешкання, дивився телевізор. Йому зателефонував його син - ОСОБА_11 та повідомив, що зараз приїдуть до нього і зв`язок обірвався. Це було о 18 годині 57 хвилин. Двері в квартиру були не зачинені на замок, так як повинен був прийти син. Через деякий час до нього у квартиру привели ОСОБА_11 , на якому був надітий підодіяльник весь у крові. В квартиру прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ОСОБА_11 був побитий, губи припухлі. ОСОБА_11 поклали на диван в залі з лівої сторони і почали вимагати гроші. ОСОБА_14 почав вимагати гроші і золото, але він не розумів про що саме йде мова. Вимоги передати приналежне йому майно, не було. Він запропонував віддати їм гроші і покликав ОСОБА_13 в кухню, так як там у нього були заховані гроші. Три роки тому він продав квартиру за 47431 грн. Він витягнув гроші і передав їх ОСОБА_13 . Гроші ОСОБА_13 поклав в задню ліву кишеню. Він віддав їм гроші, оскільки переживав за сина, якого били. Він віддав 1600 доларів США і 3500 грн. Потім ОСОБА_14 почав вимагати золото, але в нього золота не було. ОСОБА_13 надів на голову ОСОБА_11 пакет, а ОСОБА_14 давив сину коліном на груди. Син лежав на дивані. Він хотів утекти і покликати на допомогу. ОСОБА_14 направив на нього пістолет, в область грудей. Де взяв ОСОБА_14 пістолет, він не бачив. Потім ОСОБА_13 побіг у ванну кімнату і приніс відро з водою, приблизно 8 літрів. Відро було майже повне. Відро поставили між диваном і малим кріслом біля столу - тумби, на підлогу і ОСОБА_13 почав занурювати ОСОБА_11 у відро з водою. Скільки разів занурив, він не пам`ятає, держали в воді недовго. Після чого поклали ОСОБА_11 на підлогу, головою до дивана. ОСОБА_14 дістав кляп і запхнув ОСОБА_11 у рот. Після цього в його присутності ОСОБА_11 ніхто не бив. Після чого ОСОБА_11 підняв ОСОБА_14 , руки у ОСОБА_11 були зв`язані, і вивів із квартири. А ОСОБА_13 вивів його зі зв`язаними руками попереду і допоміг йому одягнутися. Руки зв`язав йому ОСОБА_13 після того, як він віддав гроші. У нього також забрали мобільний телефон «Нокіа», який він придбав десять років тому і який лежав на дивані. Але він не бачив, щоб ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 брали його мобільний телефон і в руках у них його не бачив. Телефону у нього ніхто не вимагав і ніхто не брав. Вони направилися за його будинок, де стояв автомобіль чорного кольору. ОСОБА_11 посадили на заднє сидіння автомобіля праворуч, а його ліворуч. За кермом була ОСОБА_15 . ОСОБА_13 і ОСОБА_14 також сіли в автомобіль. Руки у нього були постійно зв`язані. Поїхали у побутове приміщення двірників, так як ОСОБА_11 сказав, що там гроші і золото. Це приміщення знаходиться на відстані п`яти хвилин їзди. Коли приїхали, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вивели ОСОБА_11 , а він залишився з ОСОБА_22 в автомобілі і двері заблокували. Вийти з автомобіля він не намагався. ОСОБА_11 повели в побутове приміщення двірників. Через деякий час вийшов ОСОБА_14 і вони поїхали до будівлі гуртожитку - площа Миру №1, а ОСОБА_13 і ОСОБА_11 залишилися в побутовому приміщенні. Приїхали до будівлі гуртожитку, так як ОСОБА_11 повідомив, що гроші і золото знаходяться в квартирі. ОСОБА_14 побіг до квартири сина, а ОСОБА_15 розвернула автомобіль і стала чекати. ОСОБА_14 був відсутній десять хвилин або більше. Потім вони знову поїхали до побутового приміщення по АДРЕСА_7 і ОСОБА_14 побіг у побутове приміщення. Він разом з ОСОБА_15 залишався в автомобілі. Через деякий час вивели ОСОБА_11 , посадили на заднє сидіння автомобіля і всі разом поїхали на канал. Це канал « Сіверський Донець Донбас ». Він сам зрозумів, що це канал. Вони під`їхали до каналу на відстань 5-6 метрів, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 витягнули ОСОБА_11 з автомобіля і повели до каналу, а він та ОСОБА_15 залишилися в автомобілі. Він не намагався вийти з автомобіля. ОСОБА_22 вийшла з автомобіля, стала недалеко від автомобіля і мабуть покликала ОСОБА_13 , з яким говорила, але про що, він не чув. Після цього відкрили багажник і ОСОБА_11 кинули туди. Багажник закрили і поїхали в м. Миколаївка. За кермом була ОСОБА_15 . Коли ОСОБА_11 витягнули з каналу, то ОСОБА_24 сказала, щоб не клали ОСОБА_11 в салон автомобіля. Приїхали до ОСОБА_20 , яка працює двірником і гарно спілкується з його сином. ОСОБА_15 вийшла з автомобіля і пішла до ОСОБА_20 додому. ОСОБА_14 і ОСОБА_13 питали в нього де мешкає ОСОБА_20 . Коли вони їхали, він чув, як ОСОБА_25 стогнав у багажнику. Коли ОСОБА_15 повернулася від ОСОБА_20 , вони знову поїхали на канал. ОСОБА_15 зупинила автомобіль між автомобільним та залізничним мостами, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вийшли з автомобіля, дістали з багажника ОСОБА_11 і повели вниз. Що саме там відбувалося, що вони там з ним робили, він не знає. ОСОБА_15 вийшла з автомобіля, побалакала з ОСОБА_13 і після цього йому відчинили двері автомобіля, звільнили йому руки і всі троє сіли в автомобіль і поїхали. Він підійшов до ОСОБА_11 , у якого були позаду зв`язані руки, через деякий час він звільнив руки сина і вони пішли до каналу, де їм викликали «Швидку допомогу». ОСОБА_11 зробили укол і забрали до лікарні. Будучи ще в його квартирі, ОСОБА_14 зробив його сину укол в ногу, але був шприц повний чи порожній, він не знає і не бачив цього. Йому ніхто не погрожував, небезпеки його життю та здоров`ю не було. Він не бачив ніяких насильницьких дій з боку обвинувачених відносно його сина. Після цих подій у нього погіршився стан здоров`я. ОСОБА_11 лежав у лікарні в стаціонарному травматологічному відділенні сім днів, він витрачав кошти на ліки. Коли ОСОБА_11 виписали з лікарні, то ще місяць він перебував на лікарняному. До ОСОБА_15 жодних претензій він не має, оскільки вона повністю відшкодувала йому та ОСОБА_11 спричинену матеріальну та моральну шкоду.

Аналізуючи пояснення потерпілих у сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення потерпілих, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком підтверджуються зібраними по справі доказами - процесуальними документами, є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджені об`єктивними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Крім того, як пояснили потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та не заперечували самі обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вони з потерпілими раніше знайомі не були, ніяких відносин між ними не було і тому суд вважає, що у потерпілих немає причин для оговорення обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. Самі обвинувачені в судовому засіданні не вказують на наявність будь - яких, в тому числі і неприязних відносин між ними та потерпілими, не вказують причин з яких ОСОБА_11 та ОСОБА_10 могли б їх оговорити, взагалі про наявність таких причин суду не повідомляють.

Як пояснили потерпілі та не заперечувала обвинувачена ОСОБА_15 , вона з потерпілими раніше була знайома, але ніяких відносин між ними не було і тому суд вважає, що у потерпілих немає причин для оговорення обвинуваченої ОСОБА_15 .. Сама обвинувачена ОСОБА_15 в судовому засіданні не вказує на наявність будь - яких, в тому числі і неприязних відносин між нею та потерпілими, не вказує причин з яких потерпілі могли б її оговорити, взагалі про наявність таких причин суду не повідомляє.

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що він працює охоронцем в компанії «Вода Донбасу». З потерпілими та обвинуваченими до листопада 2020 року знайомий не був, відносин ніяких не мав. 12 листопада 2020 року він знаходився на роботі - на насосній станції біля с. Високоіванівка. Приблизно о 23-24 годині в караульне приміщення постукали і двоє чоловіків попросили надати їм допомогу, викликати «Швидку допомогу». Він на роботі був один, цих чоловіків вбачив вперше. Чоловіки були віком приблизно 30 років і 60 років. Молодший був одягнений у спортивну кофту і штани, а старший був одягнений у чорну куртку та шапку. Старший чоловік повідомив, що побили його сина, але подробиці не повідомив. На цьому чоловіку він видимих тілесних ушкоджень не бачив. У чоловіка віком 30 років було розбито обличчя, кров. Батько завів сина до караульного приміщення під руку, держав за руку, за тулуб не обхоплював. Молодший чоловік йшов важко і його посадили в приміщенні. Він викликав «Швидку допомогу», яка приїхала через 10-15 хвилин. Вони чекали в караульному приміщенні. Він у них нічого не питав. У молодшого чоловіка одежа була мокра, він стогнав, але нічого не казав. Губи в нього були розбиті, балакати він не міг. Скарг на стан здоров`я не виказував. Коли молодий чоловік встав з крісла, то залишилася мокра пляма. Коли приїхала «Швидка допомога», він вийшов з приміщення. Бачив, як молодому чоловіку зробили укол і потерпілих забрали на машині «Швидкої допомоги».

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона працює двірником у «Сервіскомуненерго». Знайома з ОСОБА_11 та його батьком - ОСОБА_10 . З ОСОБА_11 спілкується по роботі, відносини нормальні. Також знайома з ОСОБА_15 , з якою у неї гарні відносини. Їй відомо, що ОСОБА_11 працював у будинку матері ОСОБА_15 , а потім уже у ОСОБА_15 . Їй відомо, що конфліктів між ОСОБА_15 та ОСОБА_11 не було, ОСОБА_15 до нього гарно ставилася. 12 листопада 2020 року пізно ввечері їй зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_15 і повідомила, що прийшла до неї і стоїть біля дверей. Вона запросила ОСОБА_15 увійти до квартири. ОСОБА_15 сказала, що у неї зберігаються 50000 грн, які їй приніс ОСОБА_11 , але що це за гроші ОСОБА_15 не повідомила. Вона зателефонувала ОСОБА_11 , який їй не відповів і вирішила поговорити з ним наступного дня на роботі. ОСОБА_15 пояснила, що у неї зникли гроші 50000 грн і золоті вироби, а ОСОБА_11 сказав, що гроші передав їй, а золоті прикраси закопав у селі. Але вона знала, що це неправда. Після цього ОСОБА_15 пішла. Наступного дня прийшов ОСОБА_11 , якому вона повідомила про розмову з ОСОБА_15 . ОСОБА_11 їй сказав, що двоє незнайомих йому чоловіків вимагали у нього гроші і золото, які він нібито вкрав у ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що знайома з ОСОБА_15 з 1980 року, оскільки та була дружиною її покійного брата. Обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не знає. Бачила ОСОБА_11 , оскільки той працював у приватному будинку матері ОСОБА_15 , а потім у ОСОБА_15 . ОСОБА_11 працював у них багато років,виконував роботу по господарству. З потерпілими по справі вона ніяких стосунків не має. Мати ОСОБА_15 казала, що ОСОБА_11 може вкрасти, його в цьому підозрювали. Про події 12 листопада 2020 року їй стало відомо з газет, також телефонували знайомі. Особисто вона про ті події нічого не знає. Знає, що ОСОБА_15 звинувачувала ОСОБА_11 в крадіжці грошей і майна, а також у пожежі, яка сталася в домоволодінні ОСОБА_15 , в результаті якої згоріло два сараї. Їй відомо, що у власності ОСОБА_15 є автомобіль марки «Hyundaі». До 12 листопада 2020 року ОСОБА_15 повідомляла їй, що ОСОБА_11 вкрав майно з її будинку.

Аналізуючи показання ОСОБА_20 , ОСОБА_27 суд зауважує, що очевидцями вчинення даного кримінального правопорушення ці свідки не були і по подіям 12 листопада 2020 року їм фактично нічого не відомо. Показання вказаних свідків в тій частині, що нібито ОСОБА_11 здійснив крадіжку з будинку ОСОБА_15 ніякими об"єктивними доказами в судовому засіданні не підтверджені і на наявність таких доказів сторона захисту не посилається.

Свідок ОСОБА_28 пояснив, що обвинувачених та потерпілого ОСОБА_10 він не знає і ніколи не бачив. Він знайомий з ОСОБА_11 , який отримує у нього, як у лікаря - психіатра, психіатричну допомогу. У зв`язку з наявним у ОСОБА_11 захворюванням, він не здатен до перекручування будь - яких подій. Він знає ОСОБА_11 , як свого пацієнта, який дисципліновано ставиться до лікування. ОСОБА_11 , у силу свого захворювання, цілком реально сприймає суть такою, яка вона є в дійсності.

Показання свідка ОСОБА_29 , на думку суду, цілком спростовують твердження обвинувачених в тій частині, що потерпілий ОСОБА_11 давав в суді неправдиві пояснення, вигадував та надавав свідчення, які не відповідають дійсності.

Свідок ОСОБА_30 пояснив, що знайомий з обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , відносини нормальні. ОСОБА_15 бачив один раз. Потерпілих не знає. Про події листопада 2020 року дізнався з передачі по телевізору. Наприкінці липня - початку серпня місяця 2020 року він знаходився в с. Очеретино і збирався їхати до м. Краматорська. Повідомив про це ОСОБА_13 і той попросив заїхати до його матері у м. Слов`янськ, яка повинна була передати гроші. ОСОБА_31 передала йому гроші для ОСОБА_13 у конверті, купюрами по 100 доларів США. ОСОБА_31 передавала гроші для того, щоб її син та він придбали господарську техніку. Він привіз гроші і в той же день передав ОСОБА_13 . Але техніку вони не купили і гроші ОСОБА_13 витрачені не були. ОСОБА_13 казав, що відвезе гроші матері і передасть на зберігання. ОСОБА_13 гроші матері відвіз.

На думку суду показання свідка ОСОБА_32 цілком спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_13 в тій частині, що грошові кошти - долари США, які були у нього вилучені при затриманні належать його матері. Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_32 після того, як він та ОСОБА_13 не придбали господарську техніку, ОСОБА_13 повернув гроші своїй матері.

Свідок ОСОБА_31 пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_13 . Обвинувачених знає і в неї з ними нормальні стосунки. Потерпілих не знає. Наприкінці літа 2020 року ОСОБА_13 зателефонував їй і попросив дати в борг 1000 доларів США для придбання господарської техніки. Син повідомив, що до неї приїде ОСОБА_30 , якому вона повинна передати гроші. Через деякий час до неї приїхав ОСОБА_30 , якому вона передала для сина у конверті 1000 доларів США і він поїхав. Через деякий час ОСОБА_13 зателефонував і повідомив, що техніка дуже дорога і вони не купили. Гроші син їй пообіцяв повернути. Однак, ОСОБА_13 гроші не повернув. До подій листопада 2020 року ОСОБА_15 їй казала, що у неї вкрали багато грошей і золота, але яку точну суму, не казала.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_33 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_13 в тій частині, що син не повертав їй одержані у неї гроші в сумі 1000 доларів США, оскільки її показання в цій частині спростовуються показаннями свідка ОСОБА_32 , який є особою, не зацікавленою в результатах розгляду справи. Свідок ОСОБА_31 є матір`ю обвинуваченого, особою, яка зацікавлена в результаті розгляду справи і тому її показання не можуть бути підтвердженням того факту, що вилучені при затриманні у ОСОБА_13 грошові кошти - долари США є приналежними їй грошовими коштами.

Свідок ОСОБА_34 пояснив, що він працює фельдшером станції Швидкої допомоги м. Слов`янська. Один раз бачив потерпілих, з обвинуваченими не знайомий. Більше року тому, на Швидку допомогу був виклик і він приїздив на виклик разом з водієм. Не заперечує, що це було 12 листопада 2020 року. Це було на каналі, в районі с. Високоіванівка. Зустрів їх працівник насосної станції і повідомив, що у нього в приміщенні знаходяться два побитих чоловіка. Двоє чоловіків знаходилися в коридорі станції, один сидів на стільці, а його батько стояв і просив надати сину допомогу. Син знаходився у мокрому одязі, він його оглянув і молодший чоловік пояснив, що його неодноразово побили, намагалися утопити. Чоловіки, які його били вимагали від нього повернути цінності, які пропали у жінки, у якої він працював. Він пояснював тим чоловікам, що йому взагалі невідомо, де і що пропало. Молодший чоловік був побитий, очі в крові. У батька були ушиби, але допомогу він йому не надавав. ОСОБА_11 був у свідомості, на питання відповідав, але в нього на голові були складні травми, він казав, що в нього все болить. ОСОБА_11 вони доставили до травмпункту.

Аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_35 в тій частині, що у ОСОБА_11 були множинні тілесні ушкодження, в тому числі і на голові, він був весь мокрий і в крові суд приймає ці показання свідків, оскільки вони цілком узгоджуються з показаннями потерпілих та підтверджені висновками судово - медичних експертиз. Окрім того, вказані свідки є сторонніми особами, відношень між ними та обвинуваченими та потерпілими ніяких ніколи не було і тому суд приходить до обґрунтованого переконання, що їх пояснення в частині наявності тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_11 , його зовнішнього вигляду, його самопочуття повністю відповідають дійсності.

За клопотанням сторони обвинувачення на підтвердження наявності в діях обвинувачених ознак інкримінуємих кримінальних правопорушень досліджені у судовому засіданні наступні письмові докази:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0001945 було зареєстровано 13 листопада 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 189 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Протоколу огляду місця події від 13 листопада 2020 року вбачається, що об`єктом огляду є приміщення квартири АДРЕСА_6 . Вхід здійснюється через дерев`яні двері, які на момент огляду у відкритому стані. З прихожої кімнати прямо мається вхід в зальну кімнату, де попід стіною з лівої сторони знаходяться два кресла, стіл, поруч із столом знаходиться відро чорного кольору на стінці якого мається фрагмент з під сигарети жовтого кольору. Попід дальньою стійною знаходиться диван на якому знаходиться подушка з наволочкою зі слідами крові, з лівої сторони знаходиться шафа з речами, поруч з нею знаходяться медикаменти та пустий десяти кубовий шприц із залишками речовини бурого кольору. Під час огляду вилучено наступне: наволочку зі слідами речовини бурого кольору (крові) поміщено до паперового конверту; дві рукоятки із шафи поміщено до спец пакету № SUD 1054427; шприц із залишками речовини червоного кольору поміщено до спец пакету № SUD 1054426; фрагмент з під сигарети жовтого кольору «Rothmans» поміщено до спец пакету № SUD 1054425. Вказаним Протоколом зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та цілком підтверджено показання потерпілих.

Аналізуючи Протокол огляду місця події від 13 листопада 2020 року, суд приходить до обґрунтованого переконання, що вказана слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 237 КПК України, порядок проведення даної слідчої дії 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам ст.ст. 104- 106 КПК України.

Із Протоколу огляду місця події від 13 листопада 2020 року вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості в с. Високоіванівка, де приблизно в 10 метрах від металевих труб (виброс води) знаходиться ділянка з плит, які виводять до води, де біля плити приблизно в 10 метрах від води мається мокрий слід, також піднявшись на асфальтну дорогу приблизно в 5 метрах від води посеред розвітвлення доріг мається мокрий слід. Більше під час огляду нічого виявлено не було.

Аналізуючи Протокол огляду від 13 листопада 2020 року, суд приходить до обґрунтованого переконання, що вказана слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 237 КПК України, порядок проведення даної слідчої дії 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам ст.ст. 104- 106 КПК України.

Із Протоколу огляду місця події від 13 листопада 2020 року вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, а саме сполучення автодороги Слов`янськ-Миколаївка, де за мостом знаходиться поворот дороги ліворуч. Приблизно в 10 метрах від повороту знаходиться спуск дороги до води, де через річку знаходиться залізничний міст. Зліва від нього знаходяться кущі. Під час огляду вказаної ділянки місцевості жодних слідів виявлено не було.

Аналізуючи Протокол огляду від 13 листопада 2020 року, суд приходить до обґрунтованого переконання, що вказана слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 237 КПК України, порядок проведення даної слідчої дії 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам ст.ст. 104- 106 КПК України.

Із Протоколу огляду місця події від 13 листопада 2020 року вбачається, що об`єктом огляду є приміщення квартири АДРЕСА_5 . Вхід здійснюється через металеві двері, які на момент огляду у відкритому стані. Далі знаходяться двері до зальної кімнати, де на зовнішній стороні дверей біля ручки виявлено слід бурого кольору, з якого було зроблено змив на марлевий тампон та поміщено до паперового конверту. В зальній кімнаті речі розкидані, знаходяться на підлозі, порядок речей порушений. З правої сторони кімнати ліжко, на якому знаходиться простирадло зеленого кольору, на якому виявлено сліди речовини бурого кольору. З вказаного простирадла було зроблено фрагмент шляхом вирізу частини з слідом речовини бурого кольору та поміщено до паперового конверту. Вказаним Протоколом зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та цілком підтверджено показання потерпілих.

Аналізуючи Протокол огляду від 13 листопада 2020 року, суд приходить до обґрунтованого переконання, що вказана слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 237 КПК України, порядок проведення даної слідчої дії 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам ст.ст. 104- 106 КПК України.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_11 заявив, що він впізнає особу зображену на фотознімку № 1, та зазначив, що це один з невідомих йому чоловіків, які 12 листопада 2020 року здійснили на нього та його батька напад, та вимагали золото та гроші, а саме той, який був більш крупної статури та який наніс перший удар в область грудної клітини, після якого він впав. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що на фотознімку № 1 зображений ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого пред`явлено для впізнання.

Суд вважає, що слідча дія - «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_11 заявив, що він впізнає особу зображену на фотознімку № 2, зазначивши, що це ОСОБА_15 , яка керувала автомобілем, на якому возили його та його батька при нападі 12 листопада 2020 року у групі з двома невідомими чоловіками. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображена ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку пред`явлено для впізнання.

Суд вважає, що слідча дія - «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_11 заявив, що впізнає особу зображену на фотознімку № 4, та зазначив, що це один з невідомих йому чоловіків, які 12 листопада 2020 року здійснили на нього та його батька напад, та вимагали золото та гроші.

Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що на фотознімку № 4 зображений ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає, що слідча дія - «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року.

Із Протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 13 листопада 2020 року вбачається, що у потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні КНП «Міська клінічна лікарня», за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Шевченко, будинок № 40, з 13 години 10 хвилин до 13 години 15 хвилин. З дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 242, 245 КПК України відібрано зразки крові. Зразок крові потерпілого, який знаходиться на марлевому відрізку, висушений, поміщений до паперового конверту, клапан якого заклеєний, зверху якого наклеєний відрізок паперу, з підписами присутніх.

Із Протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 13 листопада 2020 року вбачається, що у потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні КНП «Міська клінічна лікарня», за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Шевченко, будинок № 40, з 13 години 00 хвилин до 13 години 05 хвилин. З дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 242, 245 КПК України відібрано зразки крові. Зразок крові потерпілого, який знаходиться у колбі, поміщено до поліетиленового пакету, горловина якого перев`язана ниткою, на вільні кінці якої поміщено відрізок паперу, з підписами присутніх.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_10 заявив, що він впізнає особу зображену на фотознімку № 3. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого пред`явлено для впізнання.

Суд вважає, що слідча дія - «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_10 заявив, що він впізнає жінку зображену на фотознімку № 3, як ОСОБА_36 . Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображена ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку пред`явлено для впізнання.

Суд вважає, що слідча дія - «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_10 заявив, що впізнає особу зображену на фотознімку № 2, пояснивши, що це один з двох невідомих чоловіків, які 12 листопада 2020 року здійснили напад на нього та його сина, ОСОБА_11 , і це є той невідомий, який був нижчий зростом від іншого. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображений ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає, що слідча дія - «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 2020 року.

Із Висновку судово-медичної експертизи від 16 листопада 2021 року вбачається, що на підставі проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , 1952 року народження, при освідуванні будь-яких пошкоджень або слідів від них, в тому числі і в області передпліч та кистей рук, на тілі не виявлено.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 13 листопада 2020 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_10 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення 12 листопада 2020 року відносно нього та його сина, ОСОБА_11 , про напад. ОСОБА_10 під час слідчого експерименту надав пояснення, аналогічні свідченням, наданим під час його допиту в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія - Слідчий експеримент, проведений 13 листопада 2020 року з участю потерпілого ОСОБА_10 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Суд приходить до висновку, що відомості, які зафіксовані у Протоколі слідчого експерименту фактично не суперечать показанням, наданим самим потерпілим ОСОБА_10 , як на досудовому слідстві так і в суді. Загалом інформація про розвиток подій, як у Протоколі слідчого експерименту, так і в показаннях потерпілого ОСОБА_10 не містять істотних суперечностей.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 13 листопада 2020 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

В судовому засіданні оглянутий відеозапис вказаної слідчої дії.

Із оригіналу Гарантійного талону ДЦОА «МТС» ( місто Миколаївка вул. Горького,45), який було досліджено в судовому засіданні, що вказаний Гарантійний талон від 05 червня 2013 року виданий на мобільний телефон моделі «Nokia С2-01» імей: НОМЕР_3 , приналежний на праві власності ОСОБА_10 . Гарантійний строк складає 12 місяців від дня продажу виробу клієнту. Вказаний Гарантійний талом засвідчений Підписом покупця ОСОБА_10 та завірений печаткою суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - ОСОБА_37 . ( том 6 а.с. 112), вказана обставина повністю підтверджує пояснення потерпілого ОСОБА_10 в тій частині, що він дійсно мав мобільний телефон моделі «Nokia С2-01» імей: НОМЕР_3 .

Із Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 листопада 2020 року вбачається, що здійснено обшук затриманої особи - ОСОБА_13 під час якого було виявлено: У внутрішній лівій кишені куртки виявлено мобільний телефон «Нокіа RM- 1110» чорного кольору імей: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з двома сім- картами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 . У лівій верхній внутрішній кишені куртки виявлено грошові кошти в сумі 200 доларів США, купюрами 2x100 (LF 77317399Е, LB 96186485Е). У лівій нижній внутрішній Кишені куртки виявлено грошові кошти в сумі 3000 грн. купюрами 6x500 грн. (СЗ 9760243, АВ 3436772, СБ 8426237, АВ 3436771, ЦА 6283189, ХЖ 5307739). У лівій зовнішній кишені куртки виявлено пачка цигарок «КЕМЕЛ», в якій 8 цигарок, пачка цигарок «L&M» сині, в якій 10 цигарок, 1 коробка сірників. У лівій кишені спортивних штанів виявлено грошові кошти в сумі 409 грн. купюрами 2x200 грн. (ТБ 0260365, ХГ 5480568), 1x5 грн. (ТВ 0472099), 1x4 грн. (МИ 4949902, УП 8236867, СИ 4465210, СБ 0387558). Під час огляду на нижній частині лівого рукава куртки виявлено пляму бурого кольору. Вказану куртку було вилучено та поміщено до сейф, пакету INZ 4011338, опечатано. Грошові кошти в сумі 3409 грн. та 200 доларів США вилучено та поміщено до сейф, пакету № SUD 1054460. Мобільний телефон та дві пачки цигарок з сірниками вилучено та поміщено до сейф пакету № SUD 1054461. Також на підставі Постанови прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_9 у ОСОБА_13 було зроблено зрізи нігтьових пластин з пальців лівої та правої рук, які по-окремо загорнуті до паперових згортків з пояснювальним написом та запаковано до сейф пакету SUD 1061056. Також на підставі Постанови прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_9 у ОСОБА_13 було зроблено змиви на марлевий тампон з пальців та долонь лівої та правої рук, які по-окремо загорнуті до паперових згортків з пояснювальним написом та запаковано до сейф пакету SUD 1061037. Після чого було оглянуто синтетичну полімерну сумку синьо-біло-червоного кольору в клітинку, яка була при собі у ОСОБА_13 . Під час огляду сумки було встановлено, що в ній знаходиться наступне майно, а саме: сумка через плече чорного кольору «Goodvins», в якій виявлено ключ від врізного замку та домофону, карта України на якій зазначені області, посвідчення на ім`я ОСОБА_13 на одному аркуші паперу, паперовий конверт, в якому виявлено грошові кошти в сумі 1000 доларів США, номіналом 9x100 доларів США (КВ 88180485 D, КВ 12421673 Е, КВ 82514325 K, HF 34205038 В, СВ 39377779 Е, DB 41759009 С, FJ 13233635 A, DB 20431964 D, DB 47073834 В), номіналом 2x50 доларів США (CG 00695085А, MD 98058136 А), а також грошові кошти в сумі 100 Євро номіналом 2x50 Євро (SE , SD ), а також грошові кошти в сумі 1700 грн. номіналом 2x500 грн. (БА 8777187, АЕ 6636965), 3x200 грн. (ЄЕ 1310400, ХБ 4984936, СБ 6890572), 1x100 грн. (АЄ 2291976). Грошові кошти в сумі 1000 доларів США, 100 Євро, 1700 грн. вилучено та поміщено до сейф пакету SUD 1054418. В сумці в паперовому згортку виявлено сім-карту оператора МТС № НОМЕР_8 , портмоне чорного кольору, ніж складний маленький, картка «Приватбанку» НОМЕР_9 до 08/2019. Далі в синтетичній сумці виявлено: куртку спортивну «Адідас», темно синього кольору, перчатки шкіряні - дві пари (осінні, зимові), ветровка спортивна «лотто» чорно-червоного кольору, ремінь шкіряний коричневого кольору, мобільний телефон «Нокіа С2 01» чорного кольору у вимкненому стані без сім-карти, імей: НОМЕР_3 ; складний ніж чорно-коричневого кольору зі скобою; кобура оперативна, в якій знаходиться предмет ззовні схожий на пістолет чорного кольору, у якого на рамці мається маркування НОМЕР_48, T НОМЕР_10 , з іншого боку маркировка НОМЕР_50, на магазині знизу мається НОМЕР_11 . В магазині мається 5 металевих кульок. Мобільний «Нокіа С2 01» вилучено та поміщено до сейф пакету SUD 1061048. Банківська картка, складний ніж чорно-коричневого кольору зі скобою, сім-карта в паперовому згортку вилучено та поміщено до сейф пакету SUD 1061046. Кобура оперативна разом з предметом ззовні схожим на пістолет та магазином до нього з кульками вилучено та поміщено до сейф пакету ЕХР 0349089. Перчатки чорні шкіряні - 2 пари вилучено та поміщено до сейф пакету ЕХР 0349088.

Із Протоколу отримання зразків для експертизи від 13 листопада 2020 року вбачається, що при штучному освітленні з 17 години 10 хвилин по 17 годину 20 хвилин з дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 223, 241, 245 КПК України, відібрано у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зразки букального (защічного) епітелію.

Із Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 листопада 2020 року вбачається, що здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_15 під час якого нічого не виявлено. Після чого на підставі Постанови прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_9 у ОСОБА_15 було зроблено зрізи нігтьових пластин з пальців лівої та правої рук, які по-окремо загорнуті до паперових згортків з пояснювальним написом та запаковано до сейф пакету SUD 1054420. Також на підставі Постанови прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_9 у ОСОБА_15 було зроблено змиви на марлевий тампон з пальців та долоней лівої та правої рук, які по-окремо загорнуті до паперових згортків з пояснювальним написом та запаковано до сейф пакету SUD 1061055. Після чого було оглянуто сумку-клатч сіро-блакитного кольору, яка була при собі у ОСОБА_15 . Під час огляду сумки було встановлено, що в ній знаходиться наступне майно, а саме: грошові кошти в сумі 412 грн., а саме 1x200 грн. (ЗА 8910364), 1x100 грн. (УА 4053910), 1x50 грн. (СП 8989024), 2x20 грн. (ЮВ 2910215, СГ 1467435), 1x10 грн. (ЦГ 3451981), 1x5 грн. (ЮБ 5985258), 2x2 грн. (ПЄ 8257544, ЄБ 5568237), 3x1 грн. (УК 8556227, РК 5897720, ТД 1726427). Грошові кошти в сумі 412 грн. вилучено та поміщено до сейф пакету SUD 1054462. Також в сумці виявлено банківські картки: «Приватбанк» № НОМЕР_12 ; «Приватбанк» № НОМЕР_13 ; «Приватбанк» № НОМЕР_14 ; «Райфайзен банк Аваль» № НОМЕР_15 ; «Райфайзен банк Аваль» № НОМЕР_16 ; «Сбербанк Росії» № НОМЕР_17 ; «Сбербанк Росії» № НОМЕР_18 ; «Ощадбанк» № НОМЕР_19 . Вказані банківські картки вилучено та поміщено до сейф пакету SUD1054413. Також в сумці виявлено мобільні телефони: «Самсунг Galaxy А71» імей: НОМЕР_20 , НОМЕР_21 синього кольору, з чохлом з сім-картою № НОМЕР_22 ; «Самсунг Galaxy А5» імей: НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , золотистого кольору, з чохлом, з сім-картою № НОМЕР_25 ; «Самсунг Е1200І» імей: НОМЕР_26 , сіро-білого кольору, з сім-картою № НОМЕР_27 . Вказані мобільні телефони вилучено та поміщено до сейф пакету SUD1054414.

Із Протоколу отримання зразків для експертизи від 13 листопада 2020 року вбачається, що при штучному освітленні з 19 години 35 хвилин по 19 годину 45 хвилин з дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 223, 241, 245 КПК України, відібрано у ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зразки букального (защічного) епітелію.

Із Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 листопада 2020 року вбачається, що здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_14 під час якого було виявлено: У зовнішній лівій кишені куртки виявлено мобільний телефон фірми «Fly» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , з сім-картою № НОМЕР_30 , який було вилучено та поміщено до сейф пакету «7032624» окрім цього в зовнішній лівій кишені вилучено пачку цигарок синього кольору «Rotmans» «Demi» в середині якої знаходиться три цигарки «Rotmans», вищевказану пачку цигарок було вилучено та поміщено до спец пакету «SUD 1054416».

Із Протоколу обшуку від 14 листопада 2020 року вбачається, що у дворі будинку АДРЕСА_10 , знаходиться бетонний (цегляний) гараж, другий від будинку № 13, який має металеві двостворчаті ворота сірого кольору. З дозволу ОСОБА_15 було відчинено гараж ключем, який надала захисник - адвокат ОСОБА_38 , та автомобіль з дозволу ОСОБА_15 було заведено та викочено з гаражу на вулицю. Ключ від автомобіля «Hyundai Sonata YF» надала захисник - адвокат ОСОБА_39 . Після чого гараж було зачинено та ключі передано захиснику. Під час обшуку автомобіля «Hyundai Sonata YF», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору було встановлено, що він без видимих ушкоджень. Під час обшуку салону автомобіля в бардачку було виявлено навігатор «Pal Mann» чорного кольору з зарядним пристроєм, який було вилучено та поміщено до сейф пакету № 7163305. Крім того, в багажному відсіку було виявлено мокрий пет. пакет помаранчевого кольору з написом «Чудо маркет», який було вилучено та поміщено до паперового конверту та опечатано. Крім того, в багажнику було виявлено медичну рукавичку синього кольору, яку було вилучено та поміщено до паперового конверту, опечатано. Крім того в багажнику було виявлено фрагмент тканини білого кольору з візерунками, який було вилучено та поміщено до паперового конверту, опечатано. Крім того в багажнику було виявлено простирадло білого кольору з зеленими та рожевими смужками, в мокрому стані, на якому маються сліди бурого кольору та сліди ґрунту, яке було вилучено та поміщено до картонної коробки, опечатано. На зазначеній тканині з візерунками маються сліди бурого кольору. Також в багажнику було виявлено покривало коричнево-жовто-сірого кольору у мокрому вигляді, яке було вилучено та поміщено до картонного коробку, опечатано. Також в салоні автомобіля на задніх сидіннях виявлено краплі речовини, схожої на кров, зразок якої було зроблено змивом на марлевий тампон, та запаковано до паперового конверту. Також в салоні на задніх сидіннях було виявлено нашарування речовини схожої на землю, зразок якої було зроблено змивом на марлевий тампон, та запаковано до паперового конверту. Також з рульового колеса було зроблено змиви потожирового нашарування на марлевий тампон, який запаковано до паперового конверту, опечатано. Крім того автомобіль «Hyundai Sonata YF», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, в якому було зроблено обшук, було вилучено, опечатано та спрямовано на майданчик тимчасового зберігання автомобілів, що розташований за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Сучасна, 19-а.

Аналізуючи Протокол обшуку від 14 листопада 2020 року, суд приходить до обґрунтованого переконання, що вказана слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 234, 235, 236 КПК України, на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року, що відповідає вимогам ст. 234 КПК України, порядок проведення даної слідчої дії 14 листопада 2020 року підтверджений ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , які були присутні при проведенні обшуку автомобіля «Hyundai Sonata YF», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору у якості понятих та складений Протокол цілком відповідає вимогам ст.ст. 103- 104 КПК України.

Ніяких заяв від осіб, в присутності яких здійснювався обшук автомобіля «Hyundai Sonata YF», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, адвоката ОСОБА_42 при проведенні цієї слідчої дії, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 236 КПК України не надходило.

Суд, аналізуючи Протокол обшуку від 14 листопада 2020 року, також приходить до обґрунтованого висновку, що вилучені із автомобіля ОСОБА_15 речі, а саме: « простирадло білого кольору з зеленими та рожевими смужками, в мокрому стані, на якому маються сліди бурого кольору та сліди ґрунту, яке було вилучено та поміщено до картонної коробки, опечатано. На зазначеній тканині з візерунками маються сліди бурого кольору. Також в багажнику було виявлено покривало коричнево-жовто-сірого кольору у мокрому вигляді, яке було вилучено та поміщено до картонного коробку, опечатано. Також в салоні автомобіля на задніх сидіннях виявлено краплі речовини, схожої на кров, зразок якої було зроблено змивом на марлевий тампон, та запаковано до паперового конверту. Також в салоні на задніх сидіннях було виявлено нашарування речовини схожої на землю, зразок якої було зроблено змивом на марлевий тампон, та запаковано до паперового конверту» повністю підтверджують показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в тій частині, що, перебуваючи на каналі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , намагалися його втопити та клали повністю головою у річку, від чого він був мокрий. А потім поклали його в багажник автомобіля.

Із Протоколу обшуку від 14 листопада 2020 року вбачається, що під час обшуку території домоволодіння АДРЕСА_3 , на другому поверсі будинку в спальній кімнаті виявлено мобільний телефон «Nokia» чорного кольору, кнопковий імеі: НОМЕР_31 ; НОМЕР_32 , в якому мається сім-карта оператора «Vodafone» НОМЕР_33 , який вилучено та поміщено до спец пакету № 7032630. Більше нічого не виявлено та не вилучено.

Аналізуючи Протокол обшуку від 14 листопада 2020 року, суд приходить до обґрунтованого переконання, що вказана слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 234, 235, 236 КПК України, на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року, що відповідає вимогам ст. 234 КПК України, порядок проведення даної слідчої дії 14 листопада 2020 року підтверджений ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , які були присутні при проведенні обшуку у обвинуваченої ОСОБА_15 у якості понятих та складений Протокол цілком відповідає вимогам ст.ст. 103- 104 КПК України.

Ніяких заяв від осіб, в присутності яких здійснювався обшук за місцем реєстрації ОСОБА_15 , а саме в будинку АДРЕСА_3 при проведенні цієї слідчої дії, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 236 КПК України не надходило.

Із Протоколу обшуку від 14 листопада 2020 року вбачається, що під час обшуку за адресою: АДРЕСА_11 , знаходиться трьох кімнатна квартира, яка була відчинена ключами, які надала захисник - адвокат ОСОБА_39 . Під час обшуку вказаної квартири нічого виявлено та вилучено не було.

Аналізуючи Протокол обшуку від 14 листопада 2020 року, суд приходить до обґрунтованого переконання, що вказана слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 234, 235, 236 КПК України, на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року, що відповідає вимогам ст. 234 КПК України, порядок проведення даної слідчої дії 14 листопада 2020 року підтверджений ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , які були присутні при проведенні обшуку у обвинуваченої ОСОБА_15 у якості понятих та складений Протокол цілком відповідає вимогам ст.ст. 103- 104 КПК України.

Ніяких заяв від осіб, в присутності яких здійснювався обшук за місцем мешкання ОСОБА_15 , а саме в квартирі АДРЕСА_12 , адвоката ОСОБА_42 при проведенні цієї слідчої дії, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 236 КПК України не надходило.

Із Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 17 грудня 2020 року вбачається, що отримано роздруківку абонентських номерів НОМЕР_34 ; НОМЕР_35 ; НОМЕР_36 ; НОМЕР_37 ; НОМЕР_38 ; НОМЕР_39 ; НОМЕР_40 , за період часу з 01 серпня 2020 року по 14 листопада 2020 року в електронному вигляді.

Із Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 20 січня 2021 року вбачається, що вилучено оптичний диск DVD-R з написом вх. 28494 вих.717/3/кт інформація про з`єднання операторів ПрАТ «Київстар» за Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_43 № 243/9954/20 від 26 грудня 2020 року.

Із Протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 09 грудня 2020 року вбачається, що у потерпілого ОСОБА_10 у приміщенні кабінету № 3 амбулаторії № 1 ЦПМСД за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Банківська, будинок № 89, за участю фельдшера ОСОБА_44 з 10 години 10 хвилин до 10 години 20 хвилин, з дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 242, 245 КПК України відібрано зразки крові. Зразок крові на марлі поміщено до паперового конверта, який було заклеєно та зафіксовано підписами потерпілого ОСОБА_10 , слідчого ОСОБА_45 .

Із Протоколу отримання зразків для експертизи від 14 грудня 2020 року вбачається, що при штучному освітленні з 10 години 00 хвилин по 10 годину 10 хвилин з дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 223, 241, 245 КПК України, відібрано у ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зразки букального (защічного) епітелію.

Із Висновку судово-медичної експертизи № 429 від 18 грудня 2020 року вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , 1971 року народження, у відповідь на поставлені питання, приходжу до наступних підсумків: з наданої Медичної карти стаціонарного хворого № 588 КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» відомо, що ОСОБА_11 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 12 листопада 2020 року по 23 листопада 2020 року, де йому було встановлено наступний діагноз: «Забої, садна м`яких тканин голови, обличчя. ЗЧМТ. Струс головного мозку? Перелом II-VI ребер зліва. Лівобічний травматичний пневмоторакс». Згідно даних рентгенологічного дослідження № 4333 від 16 грудня 20 року у ОСОБА_11 виявлено переломи III ребра зліва по заднє-пахвовій лінії, VI ребра зліва по переднє-пахвовій лінії зі зміщенням фрагментів, VII ребра зліва по заднє-пахвовій лінії зі

зміщенням фрагментів, IX ребра по пахвовій лінії без змішення. Закриті переломи III ребра зліва по заднє-пахвовій лінії, VI ребра зліва по переднє-пахвовій лінії зі зміщенням фрагментів, VII ребра зліва по заднє-пахвовій лінії зі зміщенням фрагментів, IX ребра по пахвовій лінії без змішення утворились від дії твердих тупих предметів за механізмом удару, можливо в зазначений термін. Вказані переломи ребер ускладнились розвитком лівобічного пневмотораксу, що є

небезпечним для життя явищем, тому відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Забої, садна м`яких тканин голови, обличчя утворились від дії твердих тупих предметів за комбінованим механізмом удару-тиску та ковзання-тертя можливо в зазначений термін та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку встановлений в вірогідній формі, не підтверджений описом об`єктивної клінічної симптоматики

консультацією лікаря-фахівця (невропатолога, нейрохірурга), тому при оцінці ступеня

тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався. Місце прикладення травмуючої сили співпадає з локалізацією виявлених тілесних ушкоджень. Для утворення закритих переломів ребер потрібно не менш як чотири травматичних впливів. Точна кількість забоїв, саден м`яких тканин голови та обличчя в наданій Медичній карті стаціонарного хворого № 588 травматологічного відділення КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» не вказана, тому встановити від якої кількості травматичних впливів вони утворились не має можливості.

Судово - медична експертиза - Висновок № 429 від 18 грудня 2020 року, була призначена та проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновок вищевказаної судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, ставити цей висновок під сумнів.

Із Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 18 грудня 2020 року вбачається, що отримано Картку виїзду та Картку виклику № 34669 швидкої медичної допомоги за 12 листопада 2020 року для надання медичної допомоги ОСОБА_11 , 1973 року народження.

Із Протоколу огляду від 14 грудня 2021 року вбачається, що в приміщенні кабінету № 311 Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області в присутності двох понятих було оглянуто сейф пакет № ЕХР 0349089, який в опечатаному вигляді. При відкритті вказаного сейф пакету, в якому було виявлено оперативну кобуру чорного кольору, в якій знаходиться предмет зовні схожий на пістолет чорного кольору, у якого мається маркування НОМЕР_49, НОМЕР_41 , з іншого боку маркування НОМЕР_50, на магазині знизу мається маркування НОМЕР_11 . В магазині мається 5 металевих кульок. В ході огляду було зроблено змиви марлевими тампонами з поверхні рукоятки, затвору, спускової скоби та гачка, які поміщено до трьох фрагментів паперу по-окремо, а після до трьох окремих конвертів, які склеєно та опечатано. Після вказаної процедури кобуру разом з предметом зовні схожим на пістолет з магазином та кульками, та сейф пакет № ЕХР 0349089 було поміщено до сейф пакету № ЕХР 0349098.

Із Висновку судової експертизи зброї № 2/2-411 від 24 грудня 2020 року вбачається, що предмет, наданий на дослідження, не є вогнепальною зброєю - є пневматичним газобалонним пістолетом «МР-654К», серійний номер « НОМЕР_2 » калібру 4,5 мм, виробництва Російської федерації. Пістолет виготовлений промисловим способом. Питання придатності до стрільби пістолета «МР-654К», серійний номер « НОМЕР_2 » не вирішувалось, через те, що він до вогнепальної зброї не відноситься. П`ять предметів, надані на дослідження, не є боєприпасами, є 4,5 мм кулями до пневматичної зброї.

Судова експертиза зброї - Висновок № 2/2-411 від 24 грудня 2020 року, була призначена та проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновок вищевказаної судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, ставити цей висновок під сумнів.

Із Протоколу огляду від 12 грудня 2020 року вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, розташована в 100 метрах від насосної станції на виброс каналу річки Сіверський Донець-Донбас на правому боці річки. Вказана ділянка місцевості знаходиться між м. Слов`янськ та м. Миколаївка. Поруч з вказаним каналом в 50 метрах мається автомобільна дорога Слов`янськ -Миколаївка. Так за участю потерпілого ОСОБА_10 було взято зразок ґрунту в місці, де був його син, коли його тягли до води 12 листопада 2020 року в місці біля ґрунтової дороги біля каналу під № 1, біля ґрунтової дороги біля каналу № 2. Вказані порівняльні зразки ґрунту були відібрані на глибині 5 см, покладено до двох окремих паперових пакетів, а після до двох окремих паперових конвертів, які опечатані. Після чого було відібрано порівняльні зразки ґрунту в 15 метрах від попередніх та позначено під № 3,в 25 метрах за проїжджою частиною та позначено під № 4, в 35 метрах за проїжджою частиною та позначено під № 5. Вказані зразки ґрунту було поміщено до трьох окремих паперових пакетів, а після до трьох окремих паперових конвертів, опечатано.

Із Висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.8 «Дослідження ґрунтів» № СЕ-19/121-20/22491-МРВ від 30 грудня 2020 року вбачається, що на поверхні марлевого тампона «зі змивом з заднього сидіння» присутні нашарування речовини, яка складається із поодиноких зерен мінералів і пилуватої фракції ґрунту, що непридатні для проведення порівняльного дослідження ґрунтів.

Із Протоколу огляду від 30 грудня 2020 року вбачається, що по вулиці Сучасна 19-а м. Слов`янськ Донецької області, розташований майданчик тимчасового зберігання автомобілів. На вказаному майданчику знаходиться автомобіль «Hyundai Sonata YF», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору. На момент огляду автомобіль без будь-яких пошкоджень, усі двері, капот , багажник, бензобак опечатані склейкою. Вказаний автомобіль з вказаного майданчику буде забрано до іншого місця його зберігання за адресою: АДРЕСА_13 .

Із Висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 296 від 14 січня 2021 року вбачається, що залишкова вартість викраденого майна, що належить потерпілому на момент вчинення злочину, тобто на 12 листопада 2020 року, а саме мобільний телефон «Нокіа С2 01» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_3 складає 326,67 (триста двадцять шість гривень 67 коп).

Судова товарознавча експертиза - Висновок № 296 від 14 січня 2021 року, була призначена та проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновок вищевказаної судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, ставити цей висновок під сумнів.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 22 січня 2021 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_11 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення 12 листопада 2020 року відносно нього та його батька, ОСОБА_10 , про напад. А також потерпілий ОСОБА_11 на статисті вказав механізм та локалізацію нанесення йому ударів. ОСОБА_11 під час слідчого експерименту надав пояснення, аналогічні свідченням, наданим під час його допиту в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія - Слідчий експеримент, проведений 22 січня 2021 року з участю потерпілого ОСОБА_11 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, статиста та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_12 .

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Суд приходить до висновку, що відомості, які зафіксовані у Протоколі слідчого експерименту фактично не суперечать показанням, наданим самим потерпілим ОСОБА_11 , як на досудовому слідстві так і в суді. Загалом інформація про розвиток подій, як у Протоколі слідчого експерименту, так і в показаннях потерпілих не містять істотних суперечностей.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 22 січня 2021 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

В судовому засіданні оглянутий відеозапис вказаної слідчої дії.

Із Висновку судово-медичної експертизи № 42 від 25 січня 2021 року вбачається, що судячи з кількості, характеру та локалізації виявлених у ОСОБА_11 , 1973 року народження, тілесних ушкоджень, не виключається можливість їх утворення при обставинах та механізмах, на які він вказав під час проведення слідчого експерименту від 22 січня 2021 року.

Судово - медична експертиза Висновок № 42 від 25 січня 2021 року, була призначена та проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновок вищевказаної судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, ставити цей висновок під сумнів.

Із Протоколу пред`явлення речей для впізнання від 22 січня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 заявив, що серед пред`явлених предметів він впізнає предмет під № 2 - пістолет чорного кольору з прямокутним довгим стволом, довгою рукояткою, з чорним магазином; яким йому погрожували 12 листопада 2020 року в м. Миколаївка Донецької області.

Із Протоколу огляду документів від 13 лютого 2021 року вбачається, що при вставці оптичного диску DVD-R в дисковод ПК, здійснюється його запуск. При запуску відкривається вікно операційної системи, в якому зображений перелік файлів, що були записані на диск: «28494», в якому знаходяться файли «[28494]- 20.01.2021 12.25.25», «[28494J-20.01.2021 12.26.04», «28494-бс». При подвійному натисканні кнопкою миші з одночасним наведенням курсору на «[28494]-20.01.2021 12.25.25» здійснюється його запуск за допомогою табличного процесору «Microsoft Office Excel». Вищевказаний файл містить інформацію з відомостями про дзвінки мобільного терміналу та відправлення CMC-повідомлень з абонентським номером ПрАТ «Київстар» « НОМЕР_42 », що зведена у вигляді таблиці та охоплює період використання мобільного терміналу в період з 03 серпня 2020 року 12 години 25 хвилин до 13 листопада 2020 року 13 години 20 хвилин.

При подвійному натисканні кнопкою миші з одночасним наведенням курсору на файл «[ НОМЕР_43 12.26.04» здійснюється його запуск за допомогою табличного процесору «Microsoft Office Excel». Вищевказаний файл містить інформацію з відомостями про дзвінки мобільного терміналу та відправлення CMC- повідомлень з абонентським номером ПрAT «Київстар» « НОМЕР_42 », що зведена у вигляді таблиці та охоплює період використання мобільного терміналу в період з 03 серпня 2020 року 08 години 49 хвилин до 14 листопада 2020 року 16 години 54 хвилин.

При подвійному натисканні кнопкою миші з одночасним наведенням курсору на файл «28494-бс» здійснюється його запуск за допомогою табличного процесору «Microsoft Office Excel». Вищевказаний файл містить інформацію з відомостями про розташування базових станцій ПрАТ «Київстар», що зведена у вигляді таблиці.

Огляд проводився в приміщенні кабінету при природньому освітленні. Під час огляду застосовувались ПК «ЛОС», з встановленим програмним продуктом - табличний процесор «Microsoft Office Excel».

Із Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22638-Б від 23 лютого 2021 року вбачається, що на наданому на дослідження мобільному телефоні "Нокіа С2 01"

(об`єкти №№ 1-3) виявлено клітини з ядрами, кров людини не виявлено. Встановлено генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на внутрішній поверхні та батареї мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 3), які є змішаними та є непридатними для ідентифікації. Встановлено генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на передній зовнішній поверхні мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 1), які є змішаними, містять генетичні ознаки більш, ніж двох осіб і є непридатними

для ідентифікації. Встановити генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на задній

зовнішній поверхні мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 2), не представляється за можливе у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в даному об`єкті. У зв`язку з тим, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на передній зовнішній поверхні мобільного телефону «Нокіа С2 01» (об`єкт № 1), внутрішній поверхні та батареї мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 3) є непридатними для ідентифікації, відповісти на запитання: "Чи збігаються генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених на наданому на дослідження мобільному телефоні "Нокіа С2 01" чорного кольору, з генетичними ознаками підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?" стосовно даних об`єктів не представляється за можливе. У зв`язку з тим, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на задній зовнішній поверхні мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 2), не встановлено, відповісти на запитання: "Чи збігаються генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених на наданому на дослідження мобільному телефоні "Нокіа С2 01" чорного кольору, з генетичними ознаками підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?" стосовно даного об`єкта не представляється за можливе. У зв`язку з тим, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на передній зовнішній поверхні мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 1), внутрішній поверхні та батареї мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 3) є непридатними для ідентифікації, відповісти на запитання: "Чи збігаються генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених на наданому на дослідження мобільному телефоні "Нокіа С2 01" чорного кольору, з генетичними ознаками підозрюваного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?" стосовно даних об`єктів не представляється за можливе. У зв`язку з тим, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на задній зовнішній поверхні мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 2), не встановлено, відповісти на запитання: "Чи збігаються генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених на наданому на дослідження мобільному телефоні "Нокіа С2 01" чорного кольору, з генетичними ознаками підозрюваного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?" стосовно даного об`єкта не представляється за можливе. У зв`язку з тим, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на передній зовнішній поверхні мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 1), внутрішній поверхні та батареї мобільного телефону "Нокіа С2 01" (об`єкт № 3) є непридатними для ідентифікації, відповісти на запитання: "Чи збігаються генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених на наданому на дослідження мобільному телефоні "Нокіа С2 01" чорного кольору, з генетичними ознаками підозрюваної ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?" стосовно даних об`єктів не представляється за можливе. У зв`язку з тим, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на задній зовнішній поверхні мобільного телефону «Нокіа С2 01» (об`єкт № 2), не встановлено, відповісти на запитання: «Чи збігаються генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених на наданому на дослідження мобільному телефоні «Нокіа С2 01» чорного кольору, з генетичними ознаками підозрюваної ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?» стосовно даного об`єкта не представляється за можливе.

Судова молекулярно - генетична експертиза - Висновок № СЕ-19/121-20/22638-Б від 23 лютого 2021 року, була призначена та проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновок вищевказаної судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, ставити цей висновок під сумнів.

Із Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22620-Б від 26 лютого 2021 року вбачається, що встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1) (таблиця 1.1, додаток 1). Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2) (таблиця 1.1, додаток 1). Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 3) (таблиця 1.1, додаток 1). Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об`єкт № 4) (таблиця 1.1, додаток 1). Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт № 4) (таблиця 1.1, додаток 1).

Судова молекулярно - генетична експертиза - Висновок № СЕ-19/121-20/22620-Б від 26 лютого 2021 року, була призначена та проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновок вищевказаної судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, ставити цей висновок під сумнів.

Із Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22641-Б від 31 березня 2021 року вбачається, що на наданій на дослідження куртці (об`єкти №№ 1, 2) виявлено кров людини. Встановлено генетичні ознаки слідів крові, виявлених на куртці (об`єкти №№ 1, 2) (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на куртці (об`єкти №№ 1, 2), збігаються між собою та з генетичними ознаками (ДНК- профілем) зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об`єкт № 4 згідно Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об`єкт № 4 згідно Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б) та слідів крові, виявлених на куртці (об`єкти №№ 1, 2), складає 1,04 х 10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 952 децильйонів осіб (9,53 х 1035). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на куртці (об`єкти №№ 1, 2), збігаються між собою та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт № 5 згідно Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б).

Судова молекулярно - генетична експертиза - Висновок № СЕ-19/121-20/22641-Б від 31 березня 2021 року, була призначена та проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновок вищевказаної судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, ставити цей висновок під сумнів.

Із Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22636-Б від 08 квітня 2021 року вбачається, що на наданому на дослідження недопалку сигарети "Rothmans royals" (об`єкт № 1) виявлено клітини з ядрами, кров людини не виявлено. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами, виявлених на недопалку сигарети "Rothmans royals" (об`єкт № 1) (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами, виявлених на недопалку сигарети "Rothmans royals" (об`єкт № 1), не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1 згідно Висновку судового експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами, виявлених на недопалку сигарети "Rothmans royals" (об`єкт № 1), збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2 згідно Висновку судового експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених на недопалку сигарети "Rothmans royals" (об`єкт № 1), та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2 згідно Висновку судового експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б), складає 1,24 х 10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається це частіше, ніж у 1 з 8 децильйонів осіб (8,06 х 1033). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами, виявлених на недопалку сигарети "Rothmans royals" (об`єкт № 1), не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 3 згідно Висновку судового експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б).

Судова молекулярно - генетична експертиза - Висновок № СЕ-19/121-20/22636-Б від 08 квітня 2021 року, була призначена та проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновок вищевказаної судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, ставити цей висновок під сумнів.

Із Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22639-Б від 03 березня 2021 року вбачається, що на наданому на дослідження марлевому тампоні, яким зроблено змив речовини схожої на кров, на задніх сидіннях в салоні автомобіля марки "Hyundai Sonata YF" (об`єкт № 1) виявлено кров людини. На наданому на дослідження фрагменті тканини (об`єкти №№ 2-6) виявлено клітини з ядрами, кров людини не виявлено. Встановлено генетичні ознаки сліду крові, виявленого на змиві з заднього сидіння автомобіля (об`єкт № 1) (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на фрагменті тканини (об`єкти №№ 2 - 6), не встановлено, у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом (або відсутністю) ДНК в даних об`єктах. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) сліду крові виявленого на змиві з заднього сидіння автомобіля (об`єкт № 1), збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об`єкт № 4 згідно Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б), та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт № 5 згідно Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об`єкт № 4 згідно Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б) та сліду крові, виявленого на змиві з заднього сидіння автомобіля (об`єкт № 1), складає 1,04 х 10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 952 децильйонів осіб (9,53 х 1035). У зв`язку з тим, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на фрагменті тканини (об`єкти №№ 2 - 6), не встановлено, надати відповідь на запитання: "Чи збігаються генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на наданому на дослідження фрагменті тканини білого кольору з візерунками, на якому маються сліди бурого кольору, виявленого в багажному відділенні автомобіля марки "Hyundai Sonata YF", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з генетичними ознаками потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 або потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ?" не є можливим. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) сліду крові, виявленого на змиві з заднього сидіння автомобіля (об`єкт № 1), не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілями) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1 згідно Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б), зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2 згідно Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б), зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 3 згідно Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/121-20/22620-Б). У зв`язку з тим, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на фрагменті тканини (об`єкти №№ 2 - 6), не встановлено, надати відповідь на запитання: "Чи збігаються генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на наданому на дослідження фрагменті тканини білого кольору з візерунками, на якому маються сліди бурого кольору, виявленого в багажному відділенні автомобіля марки "Hyundai Sonata YF", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з генетичними ознаками підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або підозрюваного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або підозрюваної ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?" не є можливим.»

Судова молекулярно - генетична експертиза - Висновок № СЕ-19/121-20/22639-Б від 03 березня 2021 року, була призначена та проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновок вищевказаної судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, ставити цей висновок під сумнів.

Судом досліджені характеризуючи данні обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Захистом було заявлено Клопотання про визнання очевидно недопустимими наступних доказів:

-Протоколу затримання ОСОБА_15 від 13 листопада 2020 року,Протоколу затримання ОСОБА_13 від 13 листопада 2020 року у зв`язку з порушенням права ОСОБА_15 , ОСОБА_13 на захист.

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук квартири ОСОБА_15 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук будинку ОСОБА_15 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук автомобіля ОСОБА_15 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук в квартирі ОСОБА_10 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук в квартирі ОСОБА_11 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про арешт майна, вилученого при обшуку квартири ОСОБА_11 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про арешт майна, вилученого при обшуку квартири ОСОБА_10 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про арешт майна ОСОБА_13 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року про арешт майна ОСОБА_13 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року про арешт майна, вилученого під час затримання ОСОБА_13 у зв`язку з порушенням порядку розгляду клопотань.

- Висновку судово-медичної експертизи № 429 від 18 грудня 2020 року;

- Висновку судової експертизи зброї № 2/2-411 від 24 грудня 2020 року;

- Висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.8 «Дослідження ґрунтів» № СЕ-19/121-20/22491-МРВ від 30 грудня 2020 року;

- Висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 296 від 14 січня 2021 року;

- Висновку судово-медичної експертизи № 42 від 25 січня 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22638-Б від 23 лютого 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22620-Б від 26 лютого 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22641-Б від 31 березня 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22636-Б від 08 квітня 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22639-Б від 03 березня 2021 року;

А також сторона захисту заявила Клопотання про визнання недопустимим доказом оригіналу Гарантійного талону ДЦОА «МТС» ( місто Миколаївка вул. Горького,45) - Гарантійний талон від 05 червня 2013 року виданий на мобільний телефон моделі «Nokia С2-01» імей: НОМЕР_3 , приналежний на праві власності ОСОБА_10 .

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року,визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтями 86-89 КПК України передбачені випадки та порядок визнання доказів неналежними та недопустимими.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2ст. 89 КПК Україниу разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 3) порушення права особи на захист.

У вирішенні питання про допустимість доказів важливе значення має саме істотність порушення прав і свобод.

Це означає, що не усі порушення закону, допущені під час збирання доказів сторонами, є підставою для визнання доказів недопустимими.

При визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу (постанова ККС ВС від 25.09.2018 у справі N 210/4412/15-к). Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення (постанова ККС ВС від 05.08.2020 у справі N 334/5670/18).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_13 затримано в порядку ст. 208 КПК України 13 листопада 2020 року о 13:50, про що цього ж дня у період з 13:55 до 16:50 складено відповідний Протокол.

ОСОБА_15 , затримано в порядку ст. 208 КПК України 13 листопада 2020 року о 18:10, про що цього ж дня у період з 18:15 до 19:25 складено відповідний Протокол.

Затримання в порядку ст. 208 КПК, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією, що зумовлює й неможливість забезпечити присутність захисника в той час і в тому місці, де може відбутися таке затримання.

Таким чином, відсутність захисника під час безпосереднього затримання особи у випадку, передбаченому статтею 208 КПК, та під час її особистого обшуку не може вважатися порушенням кримінального процесуального закону. Тому відсутність роз`яснення права на захисника в обставинах затримання і особистого обшуку не призвело до обмеження у користуванні правовою допомогою, оскільки ці дії могли бути проведені без участі захисника.

Крім того, особистий обшук є складовою процесу затримання і,таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку. Більше того, слід взяти до уваги, що особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу (серед інших предметів у ОСОБА_13 було вилучено пістолет). Тому особистий обшук, як правило, проводиться невідкладно після затримання.

З Протоколу про затримання вбачається, що Центр безоплатної правової допомоги повідомлено о 14:13. З моменту прибуття захисника ОСОБА_46 ОСОБА_13 був повністю забезпечений правом на захист.

З Протоколу про затримання ОСОБА_15 вбачається, що Центр безоплатної правової допомоги повідомлено о 18:24. З моменту прибуття захисника ОСОБА_42 ОСОБА_15 була повністю забезпечена правом на захист.

В Протоколі про затримання від 13 листопада 2020 року міститься підпис самого ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_47 . Також, містяться відомості щодо зауважень ОСОБА_13 до протоколу, а саме те, що він не знає звідки в нього під час особистого обшуку взявся мобільний телефон Нокіа С2 01. Будь - які інші зауваження (час затримання, застосування недозволених методів) ні від ОСОБА_13 , ні від його захисника не надходили.

В Протоколі про затримання від 13 листопада 2020 року міститься підпис ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_48 . Також, містяться відомості щодо зауваження та доповнення від учасників не надходили.

Наведені доводи підтверджуються рішенням Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові по справі 204/6541/16-к, яким констатовано, що навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані «внаслідок» такого порушення.

Суд зазначив, що, оцінюючи обставини провадження, які можуть мати значення для встановлення процесуальних порушень і їх впливу на допустимість доказів та, відповідно, на справедливість провадження в цілому, Суд має зважати на дійсні обставини, а не лише на формальні ознаки документів, в яких вони зафіксовані.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку затримання ОСОБА_13 13 листопада 2020 року приблизно о 13:50 не може вважатися безпідставним у значенні статті 208 КПК. Відповідно, таке затримання давало підстави і для проведення особистого обшуку ОСОБА_13 ..

Також суд вважає, що обставини затримання і особистого обшуку ОСОБА_13 свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 208 КПК, для такого затримання. Окрім того, у суду немає підстав вважати, що виявлення в ОСОБА_13 під час особистого обшуку речових доказів стало безпосереднім наслідком порушення цього права в значенні частини 1 статті 87 КПК, оскільки такі властивості цих доказів не залежали від волі особи і особистий обшук міг бути проведений без добровільної згоди особи, тобто без будь-якого впливу інформації, отриманої від неї. Суд вважає, що оспорені стороною захисту докази були отримані в ході законного особистого обшуку ОСОБА_13 після його законного затримання за підозрою у вчиненні злочину.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку затримання ОСОБА_15 13 листопада 2020 року приблизно о 18:10 не може вважатися безпідставним у значенні статті 208 КПК. Відповідно, таке затримання давало підстави і для проведення особистого обшуку ОСОБА_15 .

Також суд вважає, що обставини затримання і особистого обшуку ОСОБА_15 свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 208 КПК, для такого затримання. Окрім того, у суду немає підстав вважати, що виявлення в ОСОБА_15 під час особистого обшуку речових доказів стало безпосереднім наслідком порушення цього права в значенні частини 1 статті 87 КПК, оскільки такі властивості цих доказів не залежали від волі особи і особистий обшук міг бути проведений без добровільної згоди особи, тобто без будь-якого впливу інформації, отриманої від неї. Суд вважає, що оспорені стороною захисту докази були отримані в ході законного особистого обшуку ОСОБА_15 після її законного затримання за підозрою у вчиненні злочину.

На підставі вище викладеного, суд не вбачає очевидної недопустимості Протоколу затримання від 13 листопада 2020 року ОСОБА_13 та Протоколу затримання від 13 листопада 2020 року ОСОБА_15 , приходить до висновку, що підстави для затримання і особистого обшуку затриманих осіб - ОСОБА_13 , ОСОБА_15 існували.

Клопотання захисника ОСОБА_16 зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених на думку захисника під час проведення досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту Клопотання адвоката ОСОБА_16 , як на підставу для визнання очевидно недопустимими -Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук квартири ОСОБА_15 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук будинку ОСОБА_15 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук автомобіля ОСОБА_15 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук в квартирі ОСОБА_10 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук в квартирі ОСОБА_11 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про арешт майна, вилученого при обшуку квартири ОСОБА_11 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про арешт майна, вилученого при обшуку квартири ОСОБА_10 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про арешт майна ОСОБА_13 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року про арешт майна ОСОБА_13 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року про арешт майна, вилученого під час затримання ОСОБА_13 захисник ОСОБА_16 покликається на той факт, що при постановленні вказаних вище Ухвал слідчим суддею Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_49 було порушено таємницю нарадчої кімнати.

Так, даючи оцінку доводів, викладених у Клопотанні захисника, суд зауважує на наступне: Верховний Суд у своєму рішенні дійшов висновку, що порушення таємниці наради суддів не є безумовною підставою для скасування вироку (рішення Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 26.05.2020 № 313/1391/17).

Так, ВСУ зазначив, що порушення таємниці наради суддів не є безумовною підставою для скасування судового рішення відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК. Суди апеляційної та касаційної інстанцій оцінюють істотність виявлених порушень порядку ухвалення рішення в нарадчій кімнаті шляхом з`ясування, чи призвели вони до неможливості ухвалити законне й справедливе рішення. Окрім того, Верховний Суд послався на правовий висновок, викладений у постанові ОП ККС ВС від 24.02.2020 (справа № 128/2455/15-к, провадження № 51-7241кмо18), відповідно до якого вчинення процесуальних дій та ухвалення суддями (суддею) під час перебування в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні судових рішень по інших справах слід вважати порушенням таємниці наради суддів, яке на підставі ч. 1 ст. 412 КПК може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у разі, коли воно за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто в тих випадках, коли вказане порушення обґрунтовано ставить під сумнів незалежність і неупередженість суддів (судді) при обговоренні та ухваленні відповідного судового рішення.

Сторона захисту вказує, що слідчий суддя ОСОБА_50 порушив таємницю нарадчої кімнати, оскільки 13 листопада 2020 року та 16 листопада 2020 року здійснював розгляд ряду клопотань по кримінальному провадженню № 0001945 в той час, коли знаходився в нарадчій кімнаті по розгляду інших клопотань по цьому ж самому кримінальному провадженню.

Разом з тим, суд наголошує, що це не може вважатися істотним порушенням норм Кримінального процесуального кодексу, оскільки такі дії слідчого судді жодним чином не перешкодили йому ухвалити законні та обгрунтовані судові рішення. Крім того, суд зауважує, що всі ухвали, на які вказує захисник ОСОБА_16 були винесені в рамках одного кримінального провадження, отже підстави для наявності сумнівів незалежності та неупередженості судді при обговоренні та ухваленні судових рішень по вказаному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає недопустимості Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук будинку ОСОБА_15 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук автомобіля ОСОБА_15 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук в квартирі ОСОБА_10 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на обшук в квартирі ОСОБА_11 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про арешт майна, вилученого при обшуку квартири ОСОБА_11 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про арешт майна, вилученого при обшуку квартири ОСОБА_10 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року про арешт майна ОСОБА_13 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року про арешт майна ОСОБА_13 ;

-Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року про арешт майна, вилученого під час затримання ОСОБА_13 та вважає, що Клопотання захисника зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених на думку захисника під час проведення досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_16 вказує, що матеріали судової справи не містять жодних процесуальних рішень про призначення судових експертиз.

Разом з тим, суд звертає увагу, що стороною обвинувачення під час судового розгляду, було долучено саме докази, в яких містяться фактичні дані вчинення кримінальних правопорушень.

В подальшому, прокурором надано суду постанови про призначення відповідних судових експертиз, які відкривалися стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та на які є посилання в самих висновках судових експертів.

Норми чинного КПК України не містять вимог щодо обов`язкового повідомлення учасників про призначення судових експертиз.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_16 про те, що 7 експертиз проведено експертами системи МВС, а тому експерти перебували в службовій залежності від органу досудового розслідування, суд вважає надуманими та такими , що не відповідають дійсності, оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судову експертизу» судово - експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи. До державних спеціалізованих установ належать в тому числі експертні служби МВС. Жодного підпорядкування чи службової залежності між слідчим та експертами не вбачається.

Так само, в законодавстві відсутні будь - які заборони на проведення судових експертиз експертними службами МВС в разі їх призначення слідчими органів поліції.

Також, відсутня обов`язкова законодавча норма щодо присутності учасників провадження під час проведення судових експертиз.

Щодо зауваження захисника про те, що невідомо коли та яким чином до судового експерта потрапила історія хвороби ОСОБА_11 варто зауважити, що в Постанові слідчого про призначення судово - медичної експертизи вказано, що слідчий для дослідження експерту надає медичні документи на ім`я ОСОБА_11 , отримані на його запит.

З приводу доводів захисника про невідкриття стороні захисту висновків судово - молекулярних експертиз, суд зауважує, що такі ствердження адвоката ОСОБА_16 не відповідають дійсності, оскільки прокурором вказані висновки були заздалегідь спрямовані обвинуваченим та їх захиснику.

У Постанові Касаційного кримінального суду від 11 липня 2023 року,(справа №275/368/19). Суд вказує, що оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів.

Крім того, Постановою Великої Палати ВС від 31 серпня 2022 року № 756/10060/17 констатовано, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Разом з тим, захисником не доведено, яким чином наведені на його думку порушення під час призначення та проведення судових експертиз призвели до порушення конституційних прав і свобод обвинувачених.

Суд вважає, що експертизи по даному кримінальному провадженню були призначені та проведені у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а Висновки судових експертиз цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України і у суду немає будь-яких передбачених законом підстав, для визнання Висновку судово-медичної експертизи № 429 від 18 грудня 2020 року;

- Висновку судової експертизи зброї № 2/2-411 від 24 грудня 2020 року;

- Висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.8 «Дослідження ґрунтів» № СЕ-19/121-20/22491-МРВ від 30 грудня 2020 року;

- Висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 296 від 14 січня 2021 року;

- Висновку судово-медичної експертизи № 42 від 25 січня 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22638-Б від 23 лютого 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22620-Б від 26 лютого 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22641-Б від 31 березня 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22636-Б від 08 квітня 2021 року;

- Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-20/22639-Б від 03 березня 2021 року очевидно недопустими доказами.

Суд вважає, що в даному випадку Клопотання захисника зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених на думку захисника під час проведення досудового розслідування.

Крім того, даючи оцінку доводів, викладених у клопотанні захисника, суд не вбачає недопустимості оригіналу Гарантійного талону ДЦОА «МТС» ( місто Миколаївка вул. Горького,45) - Гарантійний талон від 05 червня 2013 року виданий на мобільний телефон моделі «Nokia С2-01» імей: НОМЕР_3 , оскільки в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 вказав, що придбав мобільний телефон НОКІА С2 01 придбизно у 2013 році в м. Миколаївка, про що йому продавець видав гарантійний талон.

Предметом судового розгляду вказаного кримінального провадження не є законність здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_51 .

Про факт викрадення мобільного телефону потерпілий повідомив одразу після вчинення кримінального правопорушення. Вказаний телефон в подальшому було вилучено у ОСОБА_13 під час затримання. IMEI, вказаний в гарантійному талоні, співпадає з IMEI вилученого у ОСОБА_13 телефону.

Свідчення щодо викрадення мобільного телефону, надані слідчому під час досудового розслідування, ОСОБА_10 неодноразово підтвердив під час допитів в судовому засіданні, перебуваючи під присягою.

Під час проведення пред`явлення для впізнання потерпілий ОСОБА_10 впізнав мобільний телефон, який у нього було викрадено 12 листопада 2020 року.

Щодо долучених матеріалів з приводу крадіжки та пожежі за місцем мешкання ОСОБА_15 , то суд зауважує наступне: Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Будь - які відомості, які підтверджують факт причетності ОСОБА_11 до вчинення крадіжки грошових коштів у ОСОБА_15 , а також факт наявності цивільно - правових відносин між ними, суду не надано.

У зв`язку з цим, вказані матеріали сторони захисту жодного відношення до обвинувачення, яке розглядається судом, не мають і тому не приймаються судом до уваги.

Суд констатує, що всі матеріали кримінального провадження були відкриті у встановленому законом порядку, та надані для безпосереднього дослідження як стороні захисту в рамках даного кримінального провадження, так і суду під час судового розгляду, що в свою чергу свідчить про дотримання стороною обвинувачення вимог національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Тобто, істотні порушення процесуального закону можуть торкатися прав і законних інтересів як підозрюваного, обвинуваченого та їхніх захисників, законних представників, так і потерпілих, цивільного позивача, цивільного відповідача і їхніх представників, якщо це перешкодило суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановлення законного й обґрунтованого вироку.

Порушення кримінального процесуального закону, які не вплинули і не могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, вважаються неістотними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підстав для визнання доказів очевидно недопустимим, неналежними у суду немає.

« Суд раніше зазначав, що порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані.Також Суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідністьвизнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Таким чином, сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді» ( Постанова колегії суддів Першої судової палати ККС Верховного Суду від 15 червня 2021 року ( Справа № 204/6541/16-к ).

З приводу наведених стороною захисту доводів суд вже зазначав у даному вироку і ще раз вказує на те, що істотні порушення процесуального закону можуть торкатися прав і законних інтересів як підозрюваного, обвинуваченого та їхніх захисників, законних представників, так і потерпілих, цивільного позивача, цивільного відповідача і їхніх представників, якщо це перешкодило суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановлення законного й обґрунтованого вироку (ухвали).

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 3) порушення права особи на захист.

У вирішенні питання про допустимість доказів важливе значення має саме істотність порушення прав і свобод.

Порушення кримінального процесуального закону, які не вплинули і не могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, вважаються не істотними.

Окремі порушення КПК України, на думку суду, є незначними та такими, які не тягнуть за собою визнання цих доказів недопустимими.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинувачених в межах пред`явленого обвинувачення.

Аналізуючи позицію обвинувачених в судовому засіданні, які заперечували свою провину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, спів ставляючи її з обвинуваченням, що пред`явлене обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також наданими суду доказами, зокрема показаннями потерпілих, свідків обвинувачення, дослідженими судом документами, які повністю викривають обвинувачених у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, суд робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних, та об`єктивних.

Зазначені докази винності обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані ним докази ( параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя ( статті 5,8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року; «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року - «… що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні потерпілих, свідків, так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана, мотивів можливої нечесності як приводу для обмовляння обвинуваченого захистом не доведено.

В судовому засіданні обвинувачені, їх захисник скористалися правом допитати потерпілих, свідків, дослідити письмові та речові докази, що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із забезпеченням їм можливості надати аргументи на спростування їх показань, однак жодних об`єктивних даних для того, щоб ставити їх під сумнів, суд не встановив.

Показання вищевказаних потерпілих, свідків повністю узгоджуються зі змістом інших доказів, якими є Протоколи слідчих дій, Висновки експертиз та інші письмові докази.

За таких обставин, суд приймає до уваги при ухваленні вироку показання потерпілих, свідків, письмові докази по справі, як докази винуватості обвинувачених.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_13 обвинувачення за ст. ст. 146 ч.2, 189 ч.4 КК України знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінальних правопорушень мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_13 вірно кваліфіковано за ст. 146 ч. 2 КК України - викрадення з корисливих мотивів двох людей, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням їм фізичних страждань, із застосуванням зброї; за ст. 189 ч.4 КК України - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими та їх близькими родичами ( вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Висунуте ОСОБА_14 обвинувачення за ст. ст. 146 ч.2, 189 ч.4 КК України знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінальних правопорушень мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_14 вірно кваліфіковано за ст. 146 ч. 2 КК України - викрадення з корисливих мотивів двох людей, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням їм фізичних страждань, із застосуванням зброї; за ст. 189 ч.4 КК України - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими та їх близькими родичами ( вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Висунуте ОСОБА_15 обвинувачення за ст. ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінальних правопорушень мала місце, провину обвинуваченої повністю доведено, а вчинене обвинуваченою ОСОБА_15 вірно кваліфіковано за ст. 146 ч. 2 КК України - викрадення з корисливих мотивів двох людей, вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ст. 189 ч.2 КК України - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими та їх близькими родичами ( вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

При визначенні міри покарання обвинуваченим у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченими, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень: сукупність усіх характеризуючих їх обставин, віднесення кримінальних правопорушень законодавством до особливо тяжких злочинів, тяжких злочинів, нетяжких злочинів, характер, ступінь їх суспільної небезпеки, наслідків для потерпілих, дані про особи обвинувачених.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи обвинуваченим покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч.2, 189 ч.4 КК України, передбачені ст. 66 КК України - судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_13 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.4 КК України , передбачені п.6 частина 1 ст. 67 КК України - є вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку та особи з інвалідністю.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_13 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,вчинив кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів та нетяжких злочинів, посередньо характеризується за місцем мешкання, особу винного, на обліку у психіатричному та наркологічному лікувальних закладах не перебуває, суд враховує також ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а у відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілі наполягають на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Зважаючи, що обвинувачений не визнав своєї вини, заперечував кваліфікацію його дій, на думку суду, це свідчить про недостатнє усвідомлення протиправного характеру поведінки, відсутність у особи належних висновків щодо необхідності виправлення, а відтак і про відсутність щирого каяття.

Суд вважає, що показання обвинуваченого щодо обставин вчинення ним злочину не узгоджуються як з показаннями потерпілих, свідків, так і з Висновками судово-медичних експертиз, які є об`єктивними даними і не залежать від суб`єктивних факторів, а відтак підстав для визнання ним вини та щирого каяття, як пом`якшуючих обставин, з огляду на відсутність критичної оцінки своєї злочинної поведінки, не вбачає.

ОСОБА_13 вчинив особливо тяжкий злочин, зокрема такий, що має підвищений рівень суспільної небезпеки, направлений проти закріплених Конституцією України природних і невідчужуваних прав людини, а саме проти здоров`я людини, що визнається найвищою соціальною цінністю. Зазначене свідчить про нехтування обвинуваченим загальнолюдськими моральними цінностями, крайню зневагу до людського життя та вказують на виключну небезпеку його особи для суспільства.

Наведені обставини заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, а також настання наслідків від учиненого, у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_13 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його тривалої ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений має бути засудженим за частиною 2 статті 146, частиною 4 статті 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Правових підстав для застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування. Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Підстав для застосування ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

13 листопада 2020 року ОСОБА_13 було затримано на підставі статті 208 КПК України і на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася. Судом встановлено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, враховуючи, що особа засуджується до реального покарання у виді позбавленні волі, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_13 слід залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_14 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч.2, 189 ч.4 КК України, передбачені ст. 66 КК України - судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_14 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.4 КК України , передбачені п.6 частина 1 ст. 67 КК України - є вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку та особи з інвалідністю.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_14 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку,вчинив кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів та нетяжких злочинів, посередньо характеризується за місцем мешкання, особу винного, на обліку у психіатричному та наркологічному лікувальних закладах не перебуває, суд враховує також ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а у відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілі наполягають на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Зважаючи, що обвинувачений не визнав своєї вини, заперечував кваліфікацію його дій, на думку суду, це свідчить про недостатнє усвідомлення протиправного характеру поведінки, відсутність у особи належних висновків щодо необхідності виправлення, а відтак і про відсутність щирого каяття.

Суд вважає, що показання обвинуваченого щодо обставин вчинення ним злочину не узгоджуються як з показаннями потерпілих, свідків, так і з Висновками судово-медичних експертиз, які є об`єктивними даними і не залежать від суб`єктивних факторів, а відтак підстав для визнання ним вини та щирого каяття, як пом`якшуючих обставин, з огляду на відсутність критичної оцінки своєї злочинної поведінки, не вбачає.

ОСОБА_14 вчинив особливо тяжкий злочин, зокрема такий, що має підвищений рівень суспільної небезпеки, направлений проти закріплених Конституцією України природних і невідчужуваних прав людини, а саме проти здоров`я людини, що визнається найвищою соціальною цінністю. Зазначене свідчить про нехтування обвинуваченим загальнолюдськими моральними цінностями, крайню зневагу до людського життя та вказують на виключну небезпеку його особи для суспільства.

Наведені обставини заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, а також настання наслідків від учиненого, у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_14 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його тривалої ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений має бути засудженим за частиною 2 статті 146, частиною 4 статті 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Правових підстав для застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування. Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Підстав для застосування ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

13 листопада 2020 року ОСОБА_14 було затримано на підставі статті 208 КПК України і на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася. Судом встановлено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, враховуючи, що особа засуджується до реального покарання у виді позбавленні волі, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_14 слід залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_15 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, передбачені ст. 66 КК України - судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_15 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України , передбачені п.6 частина 1 ст. 67 КК України - є вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку та особи з інвалідністю.

Також при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_15 , суд врахував досудову доповідь Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області від 09 квітня 2021 року відносно ОСОБА_15 , відповідно до якої беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, Слов`янський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України:

Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.( том 1 а.п. 200 -204).

Висновок органу пробації не має для суду наперед встановленої сили, оскільки досудова доповідь органом пробації складається лише з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинуваченого, а у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_15 така інформація відображена у достатньому обсязі.

Необхідно зауважити, що позиція потерпілих про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_15 покарання без ізоляції від суспільства теж врахована судом при призначенні покарання. Однак, думка потерпілого є важливою у справах приватного обвинувачення. У цій справі вона не є вирішальною, оскільки вчинені обвинуваченою злочини відносяться до злочинів проти власності та проти волі, честі та гідності особи, а кримінальне провадження здійснюється у формі публічного обвинувачення.

«Позиція потерпілого не є обов`язковою для суду, враховується в сукупності з обставинами, передбаченими статтями 65-67,75 КК України і не має над ними пріоритету» ( Постанова Касаційного кримінального суду ВС від 15 квітня 2020 року у справі № 161/4092/19).

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_15 є осудною, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, вперше вчинила кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та нетяжких злочинів, посередньо характеризується за місцем мешкання, особу винної, на обліку у психіатричному та наркологічному лікувальних закладах не перебуває, суд враховує також ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а у відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілі не наполягають на суворій мірі покарання для обвинуваченої.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення щодо вивчення її особистості та відношення до скоєного нею.

Зважаючи, що обвинувачена не визнала своєї вини, заперечувала кваліфікацію її дій, на думку суду, це свідчить про недостатнє усвідомлення протиправного характеру поведінки, відсутність у особи належних висновків щодо необхідності виправлення, а відтак і про відсутність щирого каяття.

Суд вважає, що показання обвинуваченої щодо обставин вчинення нею злочинів не узгоджуються як з показаннями потерпілих, свідків, так і з Висновками судово-медичних експертиз, які є об`єктивними даними і не залежать від суб`єктивних факторів, а відтак підстав для визнання нею вини та щирого каяття, як пом`якшуючих обставин, з огляду на відсутність критичної оцінки своєї злочинної поведінки, не вбачає.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинувачену ОСОБА_15 та запобігти її злочинній діяльності не можливо без її ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачена має бути засудженою за частиною 2 статті 146, частиною 2 статті 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Правових підстав для застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винної, суд не знаходить.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженої та поміщенні її до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без її реального відбування. Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченої ОСОБА_15 вимог ст. 69 КК України, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Підстав для застосування норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

13 листопада 2020 року ОСОБА_15 було затримано на підставі статті 208 КПК України і на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася. На підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 липня 2021 року ОСОБА_15 було змінено запобіжний захід з «тримання під вартою» на « цілодобовий домашній арешт». На підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року ОСОБА_15 було змінено запобіжний захід з «цілодобовий домашній арешт» на « домашній арешт в нічний час». Судом встановлено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, враховуючи, що особа засуджується до покарання у виді позбавлення волі, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді «домашнього арешту в нічний час» щодо ОСОБА_15 слід залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, встановити учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, з`ясувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 було спричинено матеріальну та моральну шкоду. З метою відшкодування цієї шкоди потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 звернулися до обвинувачених з цивільним позовом у межах кримінального провадження. До розгляду справи судом прийнято рішення про можливість і доцільність їх спільного з кримінальним провадженням розгляду. Розгляд заявлених вимог жодним чином не перешкоджав меті кримінального провадження в суді, та цілям кримінального судочинства, згідно вимог КПК України.

У відповідності до вимог п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» «Вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України « Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала».

У відповідності до ст. 1166 ЦК України - Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що в свою чергу тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника. б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, є обов`язковою підставою деліктної відповідальності. в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, є обов`язковою підставою деліктної відповідальності. г) вина.

Вирішуючи питання стосовно цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає, що він підлягає повному задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2020 року обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вчинили кримінальні правопорушення в результаті яких спричинили ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження. В період з 12 листопада 2020 року по 23 листопада 2020 року ОСОБА_11 постійно знаходився на лікуванні в лікувальних закладах Донецької області - у КНП СМР «Міська лікарня м. Слов`янська» та на амбулаторному лікуванні в КНП «Слов`янська районна лікарня» м. Миколаївка, що підтверджується довідкою Директора КНП МКЛ ОСОБА_52 та копією Листка непрацездатності ( том 1 а.п. 71-72)

В судовому засіданні встановлено, що потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду, пов`язану з його лікуванням, у розмірі 647,90 грн., яка потерпілим підтверджена квитанціями від 14 листопада 2020 року, 16 листопада 2020 року, 18 листопада 2020 року (том 1 а.п. 73), а оскільки вказана матеріальна шкода знаходиться у прямому причинному зв`язку з протиправними діями обвинувачених, то суд вважає, що з обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути, з урахуванням повного відшкодування ОСОБА_15 своєї частки заподіяної матеріальної шкоди,у відповідності до вимог частини 1 статті 1190 ЦК України солідарно 431,93 грн., задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_11 в цій частині.

Вирішуючи питання стосовно цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає, що він підлягає повному задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2020 року обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчинили кримінальні правопорушення в результаті яких спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду, а саме незаконно заволоділи приналежними йому грошовими коштами в сумі 3500 грн та 1600 доларів США, що за інформацією Національного Банку України станом на 12 листопада 2020 року складає 45056 грн, а також незаконно заволоділи приналежним йому мобільним телефоном «Nokia С2 01» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_3 вартістю 326 грн 67 коп, які дотепер йому не повернуті.

В судовому засіданні встановлено, що потерпілому ОСОБА_10 спричинено матеріальну шкоду, пов`язану з незаконним заволодінням приналежним йому майном, у розмірі (3500 грн + 326 грн 67 коп+ 1600 доларів США, що за інформацією Національного Банку України станом на 12 листопада 2020 року складає 45056 грн), а всього 48882,67 гривень, яка потерпілим підтверджена в судовому засіданні, а оскільки вказана матеріальна шкода знаходиться у прямому причинному зв`язку з протиправними діями обвинувачених, то суд вважає, що з обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_10 слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди, з урахуванням повного відшкодування ОСОБА_15 своєї частки заподіяної матеріальної шкоди, у відповідності до вимог частини 1 статті 1190 ЦК України солідарно 32588,45 гривень , задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_10 в цій частині.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань, має право на відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована шляхом одноразової виплати або щомісячних виплат.

Таким чином, особами, які мають право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з вчиненими обвинуваченими кримінальними правопорушеннями є потерпілі ОСОБА_11 якому спричинено тяжкі тілесні ушкодження та ОСОБА_10 , майном якого незаконно заволоділи обвинувачені.

В свою чергу, слід зазначити також, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує роз`яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням наведених положень законодавства та зазначених правових висновків, суд вважає наведені доводи потерпілого ОСОБА_11 частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі « Абдулазіз , Кабалес і Балкандалі », зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення» ( Постанова ВП/ВС у справі № 752/ 17832/ 14-ц від 15 грудня 2020 року).

Встановлено, що в результаті протиправних дій обвинувачених ОСОБА_11 заподіяна фізична шкода у виді тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечним для життя явищем, а також забої, ссадна м`яких тканин голови, обличчя. Для поновлення свого особистого немайнового права на життя, він поніс витрати на придбання медикаментів та лікарських препаратів. В момент вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень відносно нього він перебував у «шоковому», «стресовому» стані, йому було заподіяно сильних моральних, фізичних страждань, спричинено тяжкі тілесні ушкодження, в результаті чого він дотепер не може увійти в нормальний ритм життя, протягом тривалого часу перебував на лікуванні та був позбавлений можливості вести нормальне та повноцінне життя, працювати.

У цьому зв`язку, з огляду на вимоги розумності і справедливості, а також матеріальний стан обвинувачених, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати потерпілому ОСОБА_11 , на думку суду, у зв`язку з спричиненням йому тяжких тілесних ушкоджень повинен становити 120000 грн., з огляду на те, що сама моральна шкода пов`язана з стражданнями потерпілого, душевними переживаннями та непоправними наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що на думку суду, буде відповідати перенесеним потерпілим моральним стражданням і переживанням і повною мірою відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинувачених, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Суд вважає, що така грошова компенсація є адекватною дійсним моральним стражданням потерпілого ОСОБА_11 .

При цьому відшкодування моральної шкоди носить разовий характер і пов`язано саме з цими обставинами.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом - 150000 грн, а також такого матеріального стану відповідачів, який би свідчив про їх спроможність реально задовольнити вимоги потерпілого ОСОБА_11 у заявлених ним розмірах грошового стягнення.

Таким чином, суд вважає, що з обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_11 слід стягнути у відшкодування моральної шкоди, з урахуванням повного відшкодування ОСОБА_15 своєї частки заподіяної моральної шкоди, солідарно 80000 грн., задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_11 в цій частині.

Встановлено, що в результаті протиправних дій обвинувачених ОСОБА_10 заподіяна моральна шкода, оскільки обвинувачені незаконно заволоділи приналежним йому майном - мобільним телефоном та грошовими коштами, які дотепер йому не повернуті. В результаті протиправних дій обвинувачених йому було заподіяно сильних моральних, фізичних страждань у зв`язку з причиненням його сину - ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті чого він дотепер не може увійти в нормальний ритм життя.

У цьому зв`язку, з огляду на вимоги розумності і справедливості, а також матеріальний стан обвинувачених, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати потерпілому ОСОБА_10 , на думку суду, у зв`язку з спричиненням йому сильних моральних та фізичних страждань повинен становити 60000 грн., з огляду на те, що сама моральна шкода пов`язана з стражданнями потерпілого, душевними переживаннями у зв`язку з незаконним заволодінням приналежним йому майном, спричиненням його сину тяжких тілесних ушкоджень, що на думку суду, буде відповідати перенесеним потерпілим моральним стражданням і переживанням і повною мірою відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинувачених, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Суд вважає, що така грошова компенсація є адекватною дійсним моральним стражданням потерпілого ОСОБА_10 .

При цьому відшкодування моральної шкоди носить разовий характер і пов`язано саме з цими обставинами.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом - 100000 грн, а також такого матеріального стану відповідачів, який би свідчив про їх спроможність реально задовольнити вимоги потерпілого ОСОБА_10 у заявлених ним розмірах грошового стягнення.

Таким чином, суд вважає, що з обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_10 слід стягнути у відшкодування моральної шкоди, з урахуванням повного відшкодування ОСОБА_15 своєї частки заподіяної моральної шкоди, солідарно 40000 грн., задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_10 в цій частині.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи зброї за Висновком експерта № 2/2-411 від 24 грудня 2020 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001945, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 листопада 2020 року складають 817 грн 25 коп.

Згідно Довідки Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.8 «Дослідження грунтів» за Висновком експерта № СЕ-19/121-20/22491-МРВ від 30 грудня 2020 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001945, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 листопада 2020 року складають 2615 грн 20 коп.

Згідно Довідки Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової молекулярно генетичної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/121-20/22620-Б від 26 лютого 2021 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001945, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 листопада 2020 року складають 9701 грн 19 коп.

Згідно Довідки Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової молекулярно - генетичної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/121-20/22638-Б від 23 лютого 2021 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001945, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 листопада 2020 року складають 12184 грн 84 коп.

У відповідності до вимог частини 4 статті 174 КПК України «Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».

У відповідності до положення ч.4 ст.174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам, скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді.

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року на мобільний телефон «Nokia» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_31 , НОМЕР_44 , який було поміщено в спец. пакет № 7032630; навігатор «Pal Mann» чорного кольору з зарядним пристроєм, який було вилучено та поміщено до сейф-пакету № 7163305; краплі речовини, схожої на кров, зразок якої було зроблено змивом на марлевий тампон та запаковано до паперового конверту; нашарування речовини, схожої на землю, зразок якої було зроблено змивом на марлевий тампон та запаковано до паперового конверту; змиви потожирового нашарування, зроблені на марлевий тампон, який запаковано до паперового конверту; мокрий пет-пакет помаранчевого кольору з написом «ЧУДО-маркет», який було вилучено та поміщено до паперового конверту; медичну рукавичку синього кольору, яку було вилучено та поміщено до паперового конверту; фрагмент тканини білого кольору з візерунками, на якому маються сліди бурого кольору, яку було вилучено та поміщено до паперового конверту; простирадло білого кольору з зеленими та рожевими смужками в мокрому стані, на якому маються сліди буроватого кольору та грунту, яке було вилучено та поміщено до картонної коробки; покривало коричнево-жовто-сірого кольору у мокрому вигляді, яке було вилучено та поміщено до картонної коробки; належний на праві власності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_45 , яка є уродженкою м. Єнакієве Донецької області автомобіль марки « Hyunday Sonata YF» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2011 року випуску, в кузові чорного кольору, який було опечатано, вилучено та спрямовано на майданчик тимчасового зберігання автомобілів, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; належне на праві власності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_45 , яка є уродженкою м. Єнакієве Донецької області домоволодіння АДРЕСА_3 ; належну на праві власності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_45 , яка є уродженкою м. Єнакієве Донецької області квартиру АДРЕСА_12 .

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_17 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 146, частиною 4 статті 189 КК України і призначити йому покарання за цими статтями кримінального закону: за частиною 2 статті 146 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за частиною 4 статті 189 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією усього приналежного йому майна.

За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_53 призначити шляхом часткового складання призначених покарань - позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією усього приналежного йому майна з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально - виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_53 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, чинній на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_53 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 13 листопада 2020 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_53 до набрання вироком чинності, залишити без змін - «тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)»

Визнати ОСОБА_18 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 146, частиною 4 статті 189 КК України і призначити йому покарання за цими статтями кримінального закону: за частиною 2 статті 146 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за частиною 4 статті 189 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією усього приналежного йому майна.

За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_54 призначити шляхом часткового складання призначених покарань - позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією усього приналежного йому майна з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально - виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_54 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, чинній на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_54 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 13 листопада 2020 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_54 до набрання вироком чинності, залишити без змін - «тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Визнати ОСОБА_55 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 146, частиною 2 статті 189 КК України і призначити їй покарання за цими статтями кримінального закону: за частиною 2 статті 146 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за частиною 4 статті 189 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_56 призначити шляхом часткового складання призначених покарань - позбавлення волі на строк шість років з ізоляцією засудженої та поміщенням її до кримінально - виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженій ОСОБА_56 відраховувати з моменту її затримання і поміщення до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, чинній на теперішній час, зарахувати обвинуваченій ОСОБА_56 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 13 листопада 2020 року до 06 липня 2021 року включно із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний на підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року відносно ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у виді - « домашнього арешту в нічний час» до набрання вироком законної сили - залишити без змін « домашній арешт в нічний час».

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_19 і етапування її для відбування нею покарання у виді позбавлення волі до Державної установи « Дніпровська установа виконання покарань (№4)» доручити працівникам Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_46 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_47 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 солідарно на користь ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області, РНОКПП невідомий, який зареєстрований та проживає за адресою - АДРЕСА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 431 грн 93 коп, у рахунок відшкодування моральної шкоди - 80000 гривень, а всього 80431 грн 93 коп ( вісімдесят тисяч чотириста тридцять одна гривна 93 коп).

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_46 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_47 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 солідарно на користь ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області, РНОКПП невідомий, який зареєстрований та проживає за адресою - АДРЕСА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 32588,45 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди - 40000 гривень, а всього 72588,45 гривень ( сімдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят вісім грн. 45 коп).

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_46 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_47 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, офіційно не працевлаштованої, РНОКПП НОМЕР_45 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 солідарно на користь держави за проведення судової експертизи зброї по кримінальному провадженню № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року - Висновок експерта № 2/2-411 від 24 грудня 2020 року у розмірі 817 грн 25 коп. ( вісімсот сімнадцять грн 25 коп.).

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_46 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_47 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, офіційно не працевлаштованої, РНОКПП НОМЕР_45 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 солідарно на користь держави за проведення судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.8 «Дослідження грунтів» по кримінальному провадженню № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року - Висновок експерта № СЕ-19/121-20/22491-МРВ від 30 грудня 2020 року у розмірі 2615 грн 20 коп. ( дві тисячі шістсот п`ятнадцять грн 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_46 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_47 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, офіційно не працевлаштованої, РНОКПП НОМЕР_45 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 солідарно на користь держави за проведення судової молекулярно -генетичної експертизи по кримінальному провадженню № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року - Висновок експерта № СЕ-19/121-20/22620-Б від 26 лютого 2021 року у розмірі 9701 грн 19 коп. ( дев`ять тисяч сімсот одна грн 19 коп.).

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_46 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_47 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, офіційно не працевлаштованої, РНОКПП НОМЕР_45 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 солідарно на користь держави за проведення судової молекулярно генетичної експертизи по кримінальному провадженню № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року - Висновок експерта № СЕ-19/121-20/22638-Б від 23 лютого 2021 року у розмірі 12184 грн 84 коп. ( дванадцять тисяч сто вісімдесят чотири грн 84 коп.).

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року на мобільний телефон «Nokia» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_31 , НОМЕР_44 , який було поміщено в спец. пакет № 7032630; навігатор «Pal Mann» чорного кольору з зарядним пристроєм, який було вилучено та поміщено до сейф-пакету № 7163305; краплі речовини, схожої на кров, зразок якої було зроблено змивом на марлевий тампон та запаковано до паперового конверту; нашарування речовини, схожої на землю, зразок якої було зроблено змивом на марлевий тампон та запаковано до паперового конверту; змиви потожирового нашарування, зроблені на марлевий тампон, який запаковано до паперового конверту; мокрий пет-пакет помаранчевого кольору з написом «ЧУДО-маркет», який було вилучено та поміщено до паперового конверту; медичну рукавичку синього кольору, яку було вилучено та поміщено до паперового конверту; фрагмент тканини білого кольору з візерунками, на якому маються сліди бурого кольору, яку було вилучено та поміщено до паперового конверту; простирадло білого кольору з зеленими та рожевими смужками в мокрому стані, на якому маються сліди буроватого кольору та грунту, яке було вилучено та поміщено до картонної коробки; покривало коричнево-жовто-сірого кольору у мокрому вигляді, яке було вилучено та поміщено до картонної коробки; приналежний на праві власності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_45 , яка є уродженкою м. Єнакієве Донецької області автомобіль марки « Hyunday Sonata YF» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2011 року випуску, в кузові чорного кольору, який було опечатано, вилучено та спрямовано на майданчик тимчасового зберігання автомобілів, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; належне на праві власності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_45 , яка є уродженкою м. Єнакієве Донецької області домоволодіння АДРЕСА_3 ; належну на праві власності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_45 , яка є уродженкою м. Єнакієве Донецької області квартиру АДРЕСА_12 .

Речові докази по справі, а саме: вилучений у ОСОБА_14 мобільний телефон фірми «Fly» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , з сім- картою № НОМЕР_30 , який було вилучено та поміщено до сейф пакету « 7032624», який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 листопада 2020 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати на користь держави.

Речові докази по справі, а саме: вилучену у ОСОБА_14 пачку цигарок синього кольору «Rotmans» «Demi» в середині якої знаходиться три цигарки «Rotmans», які було вилучено та поміщено до спец пакету «SUD 1054416», які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 листопада 2020 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме:зрізи нігтьових пластин з пальців лівої та правої руки, які поокремо загорнуті до паперових згортків з пояснювальним написом та запаковано до сейф пакету «SUD 1054420»; змиви на марлевих тампонах з пальців та долоней лівої та правої руки, які поокремо загорнуті до паперових згортків з пояснювальним написом та запаковано до сейф пакету «SUD 1061055», зразок букального епітелію, який запаковано до паперового конверту,із задніх сидінь виявлені краплі речовини схожої на кров, зразок якої було зроблено змивом на марлевий тампон та запаковано до паперового конверту; із задніх сидінь виявлені нашарування речовини схожої на землю, зразок якої зроблено змивом на марлевий тампон та запаковано до паперового конверту; з рульового колеса зроблені змиви потожирового нашарування на марлевий тампон, який запаковано до паперового конверту; мокрий пет-пакет помаранчевого кольору з написом «ЧУДО -маркет», який поміщено до паперового конверту; медичну рукавичку синього кольору, яку поміщено до паперового конверту; фрагмент тканини білого кольору з візерунками, на якому маються сліди бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту; простирадло білого кольору з зеленими та рожевими смужками в мокрому стані, на якому маються сліди буроватого кольору та грунту, яке поміщено до кортонної коробки; покривало коричнево-жовто-сірого кольору у мокрому вигляді, яке поміщено до картонної коробки, які всі опечатані належним чином, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 листопада 2020 року,що зберігаються в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме: Банківські картки: «Приватбанк» № НОМЕР_12 , «Приватбанк» № НОМЕР_13 ; «Приватбанк» № НОМЕР_14 ; «Райффайзен банк «Аваль» № НОМЕР_15 ; «Райффайзен банк «Аваль» № НОМЕР_16 ; «Сбербанк Росії» № НОМЕР_17 ; «Сбербанк Росії» № НОМЕР_18 ; «Ощадбанк» № НОМЕР_19 , які вилучено та поміщено до сейф пакету «SUD 1054413»; мобільні телефони - «Самсунг Galaxy А71» імей НОМЕР_20 , НОМЕР_21 синього кольору з чохлом з сім-картою № НОМЕР_22 ; «Самсунг Galaxy А5» імей: НОМЕР_23 , НОМЕР_24 золотистого кольору, з чохлом, з сім -картою № НОМЕР_25 ; «Самсунг Е1200і» імей: НОМЕР_26 сіро - білого кольору, з сім-картою № НОМЕР_27 , які було вилучено та поміщено до сейф пакету «SUD 1054414», які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 листопада 2020 року,що зберігаються в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути власнику ОСОБА_15 .

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон «Nokia» в корпусі чорного кольору імей: НОМЕР_31 , НОМЕР_44 , який було вилучено та поміщено до спец пакету № 7032630, навігатор «Pal Mann» чорного кольору з зарядним пристроєм, який поміщено до сейф- пакету № 7163305, грошові кошту в сумі 412 грн ( чотириста дванадцять грн.), а саме 1х200 грн ( ЗА 8910364), 1х100 грн (УА 4053910), 1х50 грн ( СП *(*()»;), 2х20 грн (ЮВ 2910215, СТ 1467435), 1х10 грн (ЦГ 3451981), 1х5 грн ( ЮБ 5985258), 2х2 грн ( ПЄ 8257544, ЄБ 5568237), 3х1 грн ( УК 8556227, РК 5897720, ТД 1726427), які поміщено в спец. пакет № «SUD 1054462», приналежний на праві власності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_45 , яка є уродженкою м. Єнакієве Донецької області автомобіль марки « Hyunday Sonata YF» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2011 року випуску, в кузові чорного кольору, який було опечатано, вилучено та спрямовано на майданчик тимчасового зберігання автомобілів, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 листопада 2020 року,що зберігаються в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути власнику ОСОБА_15 .

Речові докази по справі, а саме: зразки крові потерпілого ОСОБА_11 , частина якої знаходиться в скляній колбі, запакованій до пет. пакету, а частина перенесена на марлю, яка запакована до паперового конверту, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 13 листопада 2020 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанцією № 618 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме: оглянуті та вилучені наволочку зі слідами речовини бурого кольору, поміщену до паперового конверту; дві рукоятки із шафи, поміщені до спец. пакету «SUD 1054427; шприц із залишками речовини червоного кольору, поміщений до спец-пакету «SUD1054426»; фрагмент з-під сигарети жовтого кольору, поміщений до спец-пакету «SUD 1054425», змив на марлевий тампон сліду бурого кольору з зальних дверей,що поміщено до паперового конверту; фрагмент з простирадла зеленого кольору зі слідом речовини бурого кольору, що поміщено до паперового конверту в ході проведення огляду місця події 13 листопада 2020 року в період часу з 03 години 00 хвилин до 04 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_6 , які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 13 листопада 2020 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанціями № 616, №617 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме: зразки крові потерпілого ОСОБА_11 , частина якої знаходиться в скляній колбі, запакованій до пет. пакету, а частина перенесена на марлю, яка запакована до паперового конверту, стяжку з полімерного матеріалу темного кольору, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 13 листопада 2020 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанцією № 618, №619 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме: зразок крові потерпілого ОСОБА_10 , який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 09 грудня 2020 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме: зразок букального (защічного) епітелію підозрюваного ОСОБА_14 , змиви з предмету ззовні схожого на пістолет, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 грудня 2020 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме: вилучені в ході тимчасового доступу до речей та документів від 18 грудня 2020 року Карту виклику та Карту виїзду «Швидкої медичної допомоги» № 34669 від 12 листопада 2020 року із записами, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 18 грудня 2020 року,що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року.

Речові докази по справі, а саме: п`ять зразків грунту та змив на марлевому тампоні, які знаходяться в двох спец. пакетах № 4196960, № 3892871, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 25 січня 2021 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанцією № 25 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме: Гарантійний талон від 05 червня 2013 року на мобільний телефон «Nokia С2-01» імей: НОМЕР_3 , приналежний на праві власності ОСОБА_10 , який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 12 січня 2021 року,що зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року.

Речові докази по справі, а саме: Мобільний телефон «Nokia С2-01» імей: НОМЕР_3 , приналежний на праві власності ОСОБА_10 , який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 09 березня 2021 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути власнику - ОСОБА_10 .

Речові докази по справі, а саме: сейф-пакет зі зразком крові ОСОБА_10 №5406502, сейф-пакет зі зразком крові ОСОБА_11 № 5406501, сейф - пакет зі зразком букального епітелію ОСОБА_15 № 5406500, сейф-пакет зі зразком букального епітелію ОСОБА_14 № 5406499, сейф-пакет зі зразком букального епітелію ОСОБА_13 № 5406498, пет. пакет зі зразком крові ОСОБА_11 які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 09 березня 2021 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанцією № 77 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме: зрізи нігтьових пластин з пальців лівої та правої рук, які поокремо загорнуті до паперових згортків з пояснювальним написом та запаковано до сейф-пакету «SUD 1061056»; змиви на марлевих тампонах з пальців та долоней лівої та правої рук, які поокремо загорнуті до паперових згортків з пояснювальним написом та запаковано до сейф - пакету «SUD 1061037»; пачку з-під цигарок «КЕМЕЛ», в якій 8 цигарок, пачку з-під цигарок «L&M» сині, в якій 10 цигарок, одну коробку з сірниками, які вилучено та поміщено до сейф -пакету «SUD 1054461», Банківську картку « Приватбанку» НОМЕР_9 до 08/2019; складний ніж чорно- коричневого кольору зі скобою; сім-карту оператора МТС № НОМЕР_8 в паперовому згортку, яку було вилучено та поміщено до сейф-пакету «SUD 1061046; кобуру оперативну разом з предметом ззовні схожим на пістолет чорного кольору, у якого на рамці мається маркування НОМЕР_51, з іншого боку маркування НОМЕР_52, на магазині знизу мається НОМЕР_11 , в магазині мається 5 металевих кульок та магазином до нього з кульками, який вилучено та поміщено до сейф- пакету « ЕХР 0349089; перчатки чорні шкіряні - дві пари, які вилучено та поміщено до сейф -пакету « ЕХР 0349088», куртку шкіряну чорного кольору на блискавці розмір 54, має назву «SAM FUN» нижче поясу, з двома боковими зовнішніми кишенями, з трьома внутрішніми кишенями, на якій маються сліди речовини бурого кольору, яку вилучено та поміщено до сейф - пакету INZ 4011338 які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 листопада 2020 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанцією № 605 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Речові докази по справі, а саме: грошові кошти в сумі 3409 гривень ( три тисячі чотириста дев`ять гривень) купюрами 6х500 грн ( СЗ 9760243, АВ 3436772, СБ 8426237, АВ 3436771, ЦА 6283189, ХЖ 5307739) та купюрами 2х200 грн. ( ТБ 0260365, ХГ 5480568), 1х5 грн ( ТВ 0472099), 1х4 грн. ( МИ 4949902, УП 8236867, СИ 4465210, СБ 0387558); 200 доларів США купюрами 2х100 ( LF 77317399E, LB 96186485E), які вилучено та поміщено до сейф -пакету № «SUD 1054460», мобільний телефон «Нокіа RM-1110» чорного кольору імей: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з двома сім-картами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; грошові кошти в сумі 1000 доларів США номіналом 9х100 доларів США ( КВ 88180485D,KB 12421673 E, KB 82514325 K, HF 34205038 B, CB 39377779 E, DB 41759009C,FG 13233635 A, DB 20431964 D,DB 47073834 B), номіналом 2х50 доларів США (CG 00695085A, MD 98058136 A), 100 Євро номіналом 2х50 Євро (SE , SD ), 1700 гривень ( одна тисяча сімсот грн.) номіналом 2х500 грн ( БА 8777187, АЕ 6636965), 3х200 грн ( ЄЕ 1310400, ХБ4984936, СБ 6890572), 1х100 грн ( АЄ 2291976), які вилучено та поміщено до сейф -пакету «SUD 1054418, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001945, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 14 листопада 2020 року,що зберігається в камері схову речових доказів Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанцією № 605 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати на користь держави.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .