Справа № 357/9165/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003024 від 17.06.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сухоліси Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з укладеною 03.10.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 16.06.2023, близько 12:00, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння що за адресою: АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_6 та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав електричний тример жовтого кольору марки Grunhelm, моделі GR42S вартістю 1901 гривень 55 копійок та металевий візок вартістю 1566 гривень 67 копійок, які знаходилися біля сарайного приміщення та належать ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 3468 гривень 22 копійки.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, та в умовах воєнного стану.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

03.10.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у підготовчому судовому засіданні, також до матеріалів провадження долучено письмову заяву-згоду потерпілого ОСОБА_6 .

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі.

У судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання у виді позбавлення волі за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2023 та призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців та штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілим надано прокурору письмову заяву-згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, одружений, не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку Білоцерківського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області у зв`язку із засудженням вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2022 за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1000 НМДГ, що становить 17 000 грн; раніше судимий: 16.11.2011 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 (два) роки; 25.07.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 198, ст.ст. 70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, звільнений 15.08.2016 за ухвалою Березанського міського суду Київської області від 05.08.2016 на підставі Закону України «Про амністію» від 2014 року; 04.10.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2013 на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на 6 місяців арешту; 07.11.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 НМДГ, що становить 17 000 гривень; 06.02.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 07.11.2022 виконувати самостійно; 11.05.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно. Згідно з довідкою КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради № 115 від 22.06.2023 обвинувачений за медичною допомогою до лікаря-нарколога не звертався.

До обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

До обставини, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд відносить рецидив злочинів.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховища та в умовах воєнного стану, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи данні про особу винного, його ставлення до вчиненого, відшкодування шкоди, позицію потерпілого та його письмову згоду щодо укладення угоди, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, оскільки вважає, що ОСОБА_4 є особою небезпечною для суспільства, має деформацію життєвих принципів, систематично вчиняє кримінальні правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів, проти власності, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість.

Окрім цього, судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців та штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, який виконувати самостійно.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 03 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0003024 від 17.06.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців та штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень), який у порядку ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в межах кримінального провадження за №0003024 від 17.06.2023 не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 03 жовтня 2023 року.

Речові докази:

-картонну коробку червоно-зелено-чорного кольору в кількості 1 шт., яку відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 23.06.2023, розписки ОСОБА_6 , передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити власнику ОСОБА_6 ;

-електричний тример жовтого кольору марки Gtunhel модель GR42S в кількості 1 шт., металевий візок в кількості 1 шт., які відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 18.06.2023, розписки ОСОБА_6 , передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ