Справа № 314/290/24
Провадження № 1-кп/314/329/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0000420 від 23.09.2022 з угодою про визнання винуватості від 19.01.2024стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Шипинці, Кіцманський район, Чернівецька область, громадянина України, проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-снайпера 3 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько штурмового взводу 6 гірсько штурмової роти 2 гірсько штурмового батальйону, у військовому званні солдат, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимий, паспорт № НОМЕР_2 виданий 07.12.2018, орган видачі 7318, РНОКПП НОМЕР_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області з Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000420 від 23.09.2022, відносно ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України разом з угодою про визнання винуватості від 19.01.2024.

ОСОБА_3 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовій НОМЕР_4 на посаді стрільця снайпера 3 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько штурмового взводу 6 гірсько штурмової роти 2 гірсько штурмового батальйону, у військовому званні солдат, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, 08.08.2022 без поважних причин самовільно залишив місце служби (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань), свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до частини не приймав та про своє місцезнаходження командуванню та в органи військового управління не повідомляв до 25.08.2022 коли самостійно повернувся до місця несення служби.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Разом з обвинувальним актом до суду надано угоду про визнання винуватості, укладену 19 січня 2024 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000420 від 23.09.2022, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участі адвоката, на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України у приміщенні службового кабінету Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України. ОСОБА_3 , у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_3 , за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.ст. 60, 69 КК України, у вигляді арешту строком на 6 місяців із відбуванням покарання на гауптвахті. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, згідно ст. 12 КК України віднесене до тяжкого злочину.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачений, визначена в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам суспільства.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення, відомостям про особу обвинуваченого, та з урахуванням наявності передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання і відсутності тих, що його обтяжують, суд вважає можливим застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення у виді арешту з відбуванням на гаупвахті, строком на шість місяців.

Відповідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ухвалив :

затвердити угоду про визнання винуватості від 19 січня 2024 року, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 січня 2024 року покарання, із застосуванням ст. ст. 60, 69 КК України, у вигляді арешту строком на 6 (шість) місяців із відбуванням покарання на гауптвахті.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15 листопада 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню арешту на гаупвахті.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_6 Кіяшко

05.02.2024