КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1315/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

23 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2023,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженої (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2023 клопотання адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком, у зв`язку з хворобою, повернуто заявнику.

Роз`яснено право звернення з клопотанням про звільнення від відбування покарання за вироком, у зв`язку з хворобою до суду визначеного п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України.

В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі, однак у межах Дніпровського району м. Києва відсутні державні установи в котрих передбачалося б відбуття вказаного виду покарання (позбавлення волі).

Відповідно це клопотання, в силу ст. 537, 539 КПК, не підлягає розгляду цим місцевим судом. Дії суду у разі, коли звернення подане з порушенням порядку визначеного ч. 2 ст. 539 КПК не регламентуються, тож Суд, враховуючи положення ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК, вважає доречним повернути його особі, яка його подала.

Позаяк, в силу п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК, саме такий підхід законодавець застосовує, для прикладу, у разі коли скарга, у порядку ст. 303 Кодексу, не підлягає розгляду в цьому суді, та з огляду на те, що з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року в справі № 5-7149впс15 слідує, що зміна підсудності розгляду клопотання поданого в порядку ст. 537, 539 КПК процесуальним законом не передбачена, отже, суд встановивши, що клопотання подане у такому порядку з порушенням територіальної юрисдикції, повинен роз`яснити заявнику право відповідного звернення за місцем відбування покарання.

Ба більше, за обставин цієї справи клопотання підлягає поверненню в т.ч. і з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК, позаяк до нього додано договір від 27 червня 2023 року у пункті 1.1 якого вказується, що ОСОБА_7 діє в інтересах засудженої в Київському апеляційному суді та інших організаціях, однак відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду, а тому Суд сприймає критично вказівку на представництво в «інших організаціях», що вказує на недотримання вимог ст. 50 КПК заявником та додатково обумовлює потребу у поверненні звернення. Тим паче, що у договорі вказані тільки ПІБ замовника без дати народження, чи будь-яких інших супутніх даних, котрі дозволили б поєднати клієнта цього договору та засуджену у справі №755/11431/18.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає поверненню з роз`ясненням заявнику права відповідного звернення з тотожним клопотанням до суду визначеного п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, захисник засудженої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2023, задовольнивши її клопотання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 у зв`язку із хворобою.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.09.2022 ОСОБА_6 визнано винуватою за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 (один місяць). Відповідно до ч. 1,4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 10.06.2020 більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 (один місяць). Київським апеляційним судом 28.08.2023 частково задоволено апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та призначено статочне покарання за сукупністю вироків 4 (чотири) роки.

Крім того, апелянт зазначає, що згідно відповіді Філії державної установи «Центр охорони здоров`я кримінально - виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області Київська медична частина від 23.08.2023 №1421 КММЧ/КИ-23 ОСОБА_6 з 04.08.2020 по 08.08.2023 неодноразово обстежена в умовах Київського слідчого ізолятору, де на даний час відбуває покарання в результаті чого виявлено ряд захворювань. Встановлено наступний діагноз: циркуляторна енцефалопатія I-III ст. обумовлена гіпертонічною хворобою ІІ ст. Цукровий діабет 2 тип, середньої важкості, стан декомпенсації.

Апелянт вказує, що звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань. Окрім того, аргументи щодо підтвердження повноважень щодо здійснення захисту ОСОБА_6 належить перевірити безпосередньо під час судового розгляд із забезпеченням участі засудженої під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат ОСОБА_7 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком, у зв`язку з хворобою.

Повертаючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що подане адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 клопотання, в силу ст. 537, 539 КПК, не підлягає розгляду Дніпровським районним судом м. Києва, а окрім того, захисником не надано документів на підтвердження своїх повноважень, адже в договорі доданому до клопотання не зазначено конкретного органу державної влади, зокрема суду, в якому ОСОБА_7 має право представляти інтереси ОСОБА_6 , а також ПІБ замовника вказано без дати народження, чи будь-яких інших супутніх даних, котрі дозволили б поєднати клієнта цього договору та засуджену у справі №755/11431/18.

Таке рішення суду колегія суддів вважає законним та обґрунтованим і з ним погоджується, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно п.1 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, зокрема щодо звільнення від покарання за хворобою.

Як слідує з клопотання, адвокат ОСОБА_10 посилається на те, що засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання в умовах Київського слідчого ізолятора, однак Державна установа «Київський слідчий ізолятор», не відноситься до територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва, а тому зурахуванням того, що клопотання про звільнення від покарання за хворобоюрозглядається місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, Дніпровський районний суд м. Києва обґрунтовано, враховуючи положення ст. 7, ч.6 ст. 9 КПК України повернув клопотання заявнику.

Щодо іншої підстави повернення клопотання слід зазначити, що відповідно до постанови об`єднаної палати Верховного Суду від 18 листопада 2019 року в справі № 648/3629/17 (провадження № 51-9792 кмо 18), згідно з чинним національним законодавством повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 50 КПК, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI, або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом ОСОБА_7 на підтвердження своїх повноважень до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надано договір про надання правової допомоги від 27.06.2023.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Отже, законодавством чітко відокремлено судові ограни від інших органів державної влади, а тому у договорі про надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Згідно із договором про надання правової допомоги від 27.06.2023 адвокат ОСОБА_7 має право діяти в інтересах ОСОБА_6 , вчиняти дії та подавати документи в Київському апеляційному суді та інших організаціях (без зазначення конкретного органу, зокрема місцевого суду).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що Дніпровський районний суд м. Києва обґрунтовано дійшов висновку, що адвокатом ОСОБА_7 не надано належних документів на підтвердження своїх повноважень, а саме, всупереч вимогам законодавства до суду подано договір про надання правової допомоги, у якому не зазначено конкретної назви органу (місцевого суду), в якому надається правова допомога, та правильно, в тому числі і з даних підстав повернув клопотання заявнику.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката про те, що повноваження адвоката належить перевіряти безпосередньо під час судового розгляду, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки відкриття провадження без належного підтвердження повноважень може призвести до порушення права на захист. Звернення адвоката до суду передбачає надання належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень захисника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Адвокат повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на здійснення захисту, а також не позбавляти довірителя права знати про дії захисника, що цілком узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду наведеною в постанові від 05 червня 2019 року (справа №9901/847/18).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2023 щодо ОСОБА_6 та підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2023, якою клопотання адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком, у зв`язку з хворобою, повернуто заявнику - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4