Справа №592/2643/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/462/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про звільнення від покарання або від подальшого його відбування за хворобою
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/2643/22 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022 щодо відмови в задоволенні клопотання про звільнення від покарання за хворобою,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженої - ОСОБА_6 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що наявні підстави застосувати до неї положення ст. 84 КК.

02.05.2022 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженої ОСОБА_6 про звільнення її від відбування покарання призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.05.2021 за ч. 2 ст. 121 КК через наявність хвороб, які перешкоджають їй відбувати призначене покарання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022 відмовлено в задоволенні клопотання засудженій. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що вказане клопотання не підсудне Ковпаківському районному суду м. Суми та роз`яснив, що з таким питанням засуджена не позбавлена можливості звернутися до суду, в межах територіальної юрисдикції якого відбуває покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженої ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom) від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.05.2021 ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, і їй призначене покарання у виді семи років позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 04.07.2020.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 04.04.2022 вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.05.2021 залишений без змін, внаслідок чого зазначене судове рішення набрало законної сили 04.04.2022 і звернуте до виконання.

Компетентним органом ОСОБА_6 визначено відбувати призначене покарання у ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)».

Перебуваючи в Сумському СІЗО 02.05.2022 ОСОБА_6 самостійно звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми із клопотанням про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно ч. 1 ст. 84 КК передбачено, що особа звільняється від покарання, якщо під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру відповідно до ст. 92-95 цього Кодексу.

Розглянувши кримінальне провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання про звільнення від покарання за хворобою має розглядатись за місцем відбування засудженою покарання, що є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ч. 2 ст. 539 КПК, оскільки судове рішення відносно ОСОБА_6 набрало законної сили і останній компетентним органом визначено відбувати призначене судом покарання у ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)». При цьому, відповідно п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою, а згідно ст. 539 КПК у разі необхідності вирішення питання, передбаченого, зокрема п. 6 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу, клопотання може бути подане до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (п. 1 ч. 2), тобто за місцем знаходження відповідного місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)».

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Колегія суддів не може погодитися з тим, що перебуваючи в Сумському СІЗО ОСОБА_6 подала своє клопотання про звільнення від покарання за хворобою в межах територіальної юрисдикції, оскільки переведення засудженої до слідчого ізолятору є вимушеним тимчасовим заходом для забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження та не свідчить про зміну місця відбування нею призначеного покарання.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга засудженої - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а її апеляційну скаргу на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4