27.12.2023
Справа № 642/4253/23
УХВАЛА
26 грудня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим
в с т а н о в и в:
Кримінальне провадження здійснюється за ч. 2 ст. 365 КК України.
20.10.23р. заявник звернувся до слідчого з клопотанням в якому просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні (формально для підтвердження правового статусу, який він набув із поданням відповідної заяви про вчинення злочину).
31.10.23р.слідчим винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні яку заявник вважає незаконною та прохає скасувати поновивши строк на звернення до суду.
Враховуючі що ОСОБА_3 перебуває під вартою та утримується в СІЗО м. Харкова суд вважає поважним причину пропуску строку на звернення до суду з відповідною скаргою та поновлює вказаний строк.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, що в силу ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Слідчим на адресу суду надіслано копію оскаржуваної постанови та подано заяву про розгляд скарги за його відсутність.
Перевіривши викладені в скарзі доводи, заслухавши пояснення скаржника, а також дослідивши матеріали за скаргою та копію оскаржуваної постанови разом з копією вироку Київського р/с м. Харкова від 17.02.2023р. слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, оскільки вбачається з оскаржуваної постанови та копії ухвали слідчого судді Київського р/с м. Харкова від 18.05.22р. що під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою в судовому засіданні ОСОБА_3 було зроблено повідомлення про застосування відносно нього під час затримання співробітниками СБУ психічного та фізичного насильства.
Судом встановлено що самостійно з будь-якою заявою про внесення повідомлення до ЄРДР ОСОБА_3 не звертався.
Вироком Київського р/с м. Харкова від 17.02.23р. ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та засуджений до 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. На вказаний вирок подано апеляційну скаргу розгляд якої триває.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана, як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч. 2 ст. 365 КК України, за якою було розпочато кримінальне провадження встановлено кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень. Тобто умисне вчинення працівником правоохоронних органів дій які виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вино завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам інтересам окремих громадян, якщо вони супроводжувались насильством або погрозою застосування насильства , застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими що ображують особисту гідність потерпілого, за відсутності ознак катування.

Згідно п.3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у ст.ст.364,364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України має бути істотна шкода у розумінні п.3 примітки до статті 364 КК України Тобто визначені у ч.2 ст.365 КК України наслідки можуть становити лише шкоду, яка піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру.

З огляду на це, слідчий суддя вважає передчасними доводи скарги щодо наявності підстав для залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000420 за ч. 2 ст. 365 КК України оскільки провадження було відкрите з метою перевірки пояснень під час продовження строку тримання під вартою а не за заявою про злочин в розумінні ст. 55 КПК України.

ОСОБА_3 не наведено відомостей, які б свідчили про завдання йому матеріальної або моральної шкоди та її розміру, що відповідає розміру істотної шкоди, визначеному у п. 3 примітки до ст. 364 КК України.

З огляду на це, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні заявнику було обґрунтовано відмовлено у визнанні потерпілим.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Суд вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, слідчим було переконливо доведено відсутність необхідності в задоволенні клопотання ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні.

Суд приходить до висновку, що аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.

Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено будь-якими доказами розміру шкоди, що була завдана, або могла бути завдана кримінальним правопорушенням. Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що таким чином права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55,303,306,307 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим -

залишити без задоволення .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1