справа № 208/4843/22
№ провадження 1-кп/208/227/23
УХВАЛА

19 липня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000544, розглянувши клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа, обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке аргументовано тим, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні двох умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі. Обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, роботи. Перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків по справі, будучі раніше судимою особою, яка не має сталого доходу. може вчинити інше кримінальне правопорушення

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Клопотання прокурора за суттю нічим не відміняється від попередніх клопотань, нові ризики не зазначаються. ОСОБА_7 має досить міцні соціальні зв`язки. Ризики незаконного впливу на потерпілого та свідків відсутні, так як ці особи допитані в суді. Обвинувачений від слідства ніколи не ухилявся, має місце реєстрації та мешкання. ОСОБА_7 тривалий час знаходиться під вартою і його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити шляхом застосування цілодобового домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Лабіта проти Італії» та інших, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано, в достатній мірі для вирішення клопотання прокурора, обвинувачуються у вчиненні двох тяжких, умисних злочинів, за один з яких чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_7 є раніше судимим за умисні, тяжкі корисливі злочини та звільнився з місць позбавлення волі 15.06.2022 року. На теперішній час ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки умисних тяжких злочинів 31.07.2022 року, тобто через півтори місяці після звільнення. Даних про міцні соціальні зв`язки ОСОБА_7 , наявність сталого заробітку, суду не надано.

На думку суду, ризики переховування від суду з огляду на міру покарання яка об`єктивно загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винним, вчинення іншого кримінального правопорушення як раніше неодноразово судимої особи, яка не має сталого прибутку, об`єктивно існують.

Потерпілий та свідки обвинувачення допитані в судовому засіданні, і тому ризик незаконного на них впливу, на думку суду відсутній.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, та як навіть наявність соціальних зв`язків, не є достатнім стримуючим фактором з урахуванням ризиків, описаних попередньо, які на цей час не зменшились.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183-184, 350 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 16.09.2023 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1