Провадження № 1-кс/522/6806/23
УХВАЛА

05 грудня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 28.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

встановив:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 28.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що Приморською окружною прокуратурою м. Одеси здійснюється процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні за 0000075 від 28.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України КК України за фактом складання та видачі завідомо підроблених офіційних документів, які використані під час реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 25.10.2017 року державним реєстратором ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт житлової нерухомості загальною площею 141, 4 кв.м., житловою площею 70, 4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 .

Право власності на об`єкт житлової нерухомості зареєстровано усупереч порядку проведення державної реєстрації на підставі технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданого 07.08.2017 ФОП « ОСОБА_7 » на замовлення ОСОБА_6 та договору на право будівництва будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, виданого 09.02.1988 начальником ГЖУ ОСОБА_8 .

У подальшому, усупереч порядку проведення державної реєстрації на підставі технічного паспорту, серія номер: б/н виданого 22.04.2020 ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» на замовлення ОСОБА_9 , висновку щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна, серія номер: 191811, виданого 22.04.2020 ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» на замовлення ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 . 27.04.2020 за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на гараж загальною площею 60.2 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який в подальшому поділено на дві рівні частки.

Виходячи із вказаної інформації встановлено, що первинне набуття право власності вищезазначеними громадянами здійснено всупереч п. 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, зокрема за відсутності відомостей про прийняття об`єкта в експлуатацію.

28.05.2020 на підставі договору дарування № 270 виданого 28.05.2020 Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД 43, наказу про присвоєння адреси, серія номер: 01 13/к-499/о, виданого 14.12.2020 право власності на частку гаражу загальною площею 60.2 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_12

28.05.2020 на підставі договору дарування № 271 виданого 28.05.2020 Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД 43, наказу про присвоєння адреси, серія номер: 01 13/к-499/о, виданого 14.12.2020 право власності на частку гаражу загальною площею 60.2 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_12

17.12.2020 державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_13 об`єкт нежитлової нерухомості у вигляді гаражу загальною площею 60.2. кв.м. змінено на об`єкт нежитлової нерухомості у вигляді магазину.

Крім того, адресу об`єкту нерухомості з АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_1 .

В подальшому 15.11.2022 на підставі договору дарування № 1300, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , право власності на об`єкт нежитлової нерухомості магазин зареєстровано за ОСОБА_15 .

У ході досудового розслідування встановлено, що у Департаменті архівної справи та діловодства Одеської міської ради рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 16.12.1988 № 112, яке зазначено у договорі на право будівництва та безстрокового використання земельної ділянки виданого 09.02.1988, що власне стало однією із підстав для реєстрації права власності на об`єкт житлової нерухомості загальною площею 141, 4 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не існує.

Відповідно до інформації, отриманої з КП БТІ Одеської міської ради установлено, що станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 60, 2 кв.м. та об`єкт нерухомого майна, загальною площею 141, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , у КП БТІ Одеської міської ради відсутня. У КП БТІ Одеської міської ради інвентаризаційна реєстраційні справи на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 60, 2 кв.м. та об`єкт нерухомого майна, загальною площею 141, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Крім того, висновок щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , від 22.04.2020 № 191811, виданий власнику ОСОБА_9 на підставі договору купівлі продажу № 263 від 19.02.2016.

Указаний висновок приватним нотаріусом взято за основу документів, які були подані ОСОБА_9 для державної реєстрації права власності на об`єкт нежитлової нерухомості у вигляді гаражу загальною площею 60, 2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що під час реєстрації права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, указаний у висновку договір купівлі продажу № 263 від 19.02.2016 у розділі «документи, подані для державної реєстрації» - не значиться.

Більш того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що будь які реєстраційні дії станом на 2016 рік у реєстрі взагалі відсутні, що ставить під сумнів фактичне існування договору купівлі продажу №263 від 19.02.2016.

19.09.2023 під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено огляд новозбудованого об`єкту нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що а ні ОСОБА_6 , а ні ОСОБА_9 , а ні ОСОБА_12 , а ні ОСОБА_15 документи, які б надавали право на проведення будівельних робіт з будівництва житлового будинку та/або гаражу/магазину за адресою: АДРЕСА_3 , не отримували.

Крім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 не отримували документи, які б посвідчували право власності чи право користування земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_3 .

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 самовільно проведено будівельні роботи з будівництва житлового будинку та гаражу/магазину, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , за рахунок самовільного зайняття земельної ділянки, належної територіальній громаді міста Одеси.

До того ж, вищевказані факти свідчать про складання, видачу та використання завідомо підроблених документів, які стали підставою для державної реєстрації права власності на вищезазначені об`єкти нерухомого майна всупереч п. 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, за відсутності відомостей про прийняття об`єкта в експлуатацію.

Як стверджує у клопотанні прокурор, об`єкт нежитлової нерухомості, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , є самочинно збудованою спорудою, розташованою на землях територіальної громади м. Одеси та є перешкодою для реалізації територіальною громадою своїх повноважень, як власника відповідної земельної ділянки, а документи, що стали підставою для набуття права власності на новозбудований об`єкт нерухомості включають в себе недостовірні відомості та свідчать про те, що реєстрація права власності містить фіктивний, удаваний характер, що створило формальні, документальні передумови для незаконного оформлення речового права на відповідний об`єкт нерухомості в цілому, що свідчить про наявність об`єктивних ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

19.09.2023 об`єкт нерухомого майна, який на підставі приватної власності належить ОСОБА_15 , визнано речовим доказом.

З огляду на викладене, на думку прокурора, існує необхідність у встановленні такого обмеження як накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості магазин, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор, посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, просить накласти арешт на вказане майно.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив слідчого суддю його задовольнити. Крім того, у судовому засіданні прокурором надано слідчому судді постанову про об`єднання кримінальних проваджень від 20.11.2023 року, відповідно до якої матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000075 від 28.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України та за №0000120 від 20.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, об`єднано в одне провадження та зареєстровано в в ЄРДР за №0000075.

Представник власника майна у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000075 від 28.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Приморської окружної прокуратури м. Одеси.

Відомості до ЄРДР було внесено за фактом складання та видачі завідомо підроблених офіційних документів, які використані під час реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , та за фактом самовільного проведення будівельних робіт на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка перебуває у власності територіальної громади м. Одеси та знаходиться у межах водоохоронної зони моря за адресою: АДРЕСА_1 .

19.09.2023 в рамках зазначеного кримінального провадження об`єкт нерухомого майна - магазин загальною площею 60, 2 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, який на підставі приватної власності належить ОСОБА_15 , визнано речовим доказом.

Правовою підставою для накладення арешту у вказаному кримінальному провадженні прокурор зазначає збереження речового доказу у кримінальному провадженні та необхідність відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В свою чергу, на думку слідчого судді, враховуючи предмет кримінального правопорушення, вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що як наслідок свідчить про відсутність підстав, з якими законодавець пов`язує накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Крім того, оскільки у зазначеному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру та не заявлено цивільний позов, зазначене майно не може бути арештоване з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої злочином.

Майно належить особі, причетність якої до скоєння злочину не доведена, тобто накладення арешту на майно може призвести до необґрунтованого обмеження права власності його володільця.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора та вважає його поданим передчасно.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 28.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Повний текст ухвали проголошено 08.12.2023 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1