Номер провадження: 11-сс/813/1932/23
Справа № 522/2670/23 1-кс/522/6973/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

27.11.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 392, 396 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2023 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000369 від 17.11.2022 року, внесеному до ЄРДР за ч.1 ст.111-2 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, яке було вилучене в кримінальному провадженні № 0000369 від 17.11.2022 року, в ході проведення 03.11.2023 року обшуку нежитлового приміщення, яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , згідно переліку, який міститься в резолютивній частині оскаржуваної ухвали.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу в частині накладення арешту на предмети, які були вилучені 03.11.2023 року в ході проведення обшуку, а саме які перебували: в паперовому пакунку з наявним текстом «мои», купюрами: номіналом 100 доларів у кількості 21 шт.; номіналом 50 доларів у кількості 2 шт.; номіналом 1000 гривень у кількості 13 шт.; номіналом 500 гривень у кількості 41 шт.; номіналом 200 гривень у кількості 8 шт.; номіналом 100 гривень у кількості 2 шт.; в паперовому пакунку з наявним текстом «князь», купюрами: номіналом 500 гривень у кількості 4 шт.; номіналом 200 гривень у кількості 65 шт., та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту в цій частині, вказане майно повернути його власнику ОСОБА_3 .

Крім того, ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки він пропущений з поважних причин.

Суддя-доповідач, перевіривши апеляційну скаргу та додані до неї документи, вважає, що скарга підлягає поверненню, з огляду на таке.

Частина 1 ст. 24 КПК України (далі КПК) встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Діючим КПК визначено два шляхи оскарження ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, шляхом подання клопотання про скасування арешту майна повністю або частково згідно з положеннями, визначеними ст.174 КПК, а також шляхом подання апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч.1 ст.174 КПК право на подання клопотання про скасування арешту на майно мають: підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, положеннями ч.1 ст. 393 КПК України визначено перелік осіб, які мають право подати апеляційну скаргу.

Крім того, пунктом 3 ч.7 ст. 173 КПК визначено, що підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.64-2 КПК третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Тобто, зазначена норма вказує на те, що майно, на яке накладено арешт, має належати особі, або перебувати у її володінні.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, що передбачено ч.3 ст.395 КПК.

Разом з цим, до апеляційної скарги не додані документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на вилучене майно, або права на володіння чи користування приміщеннями, з якого було вилучене вказане майно.

Таким чином, ОСОБА_3 не долучено до апеляційної скарги доказів на підтвердження передбаченого законом права на звернення до суду апеляційної інстанції, з яких вбачається, що саме йому належить арештоване майно або він, на законних підставах, є власником або володільцем приміщення в якому проведено обшук.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Оскільки до апеляційної скарги не долучені документи, передбачені зазначеними вище вимогами КПК України щодо підтвердження права особи, яка подає апеляційну скаргу на майно, на яке було накладено арешт, то відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України вказана скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись п.п.2, 4 ч.3 ст.399 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2023 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000369 від 17.11.2022 року, внесеному до ЄРДР за ч.1 ст.111-2 КК України повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2