Справа № 201/1579/24
Провадження № 1-кс/201/537/2024
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.01.2024р. про закриття кримінального провадження № 0000475 від 13.10.2023р. за ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2024р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.01.2024р. про закриття кримінального провадження № 0000475 від 13.10.2023р. за ч. 1 ст. 190 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальне провадження закрите всупереч положенням ст. 9 КПК України без проведення необхідних слідчих дій, без з`ясування усіх обставин, а тому постанова має бути скасована.

12.02.2024р. ОСОБА_3 надав заяву, у якій просив розглянути скаргу за його відсутності, скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, матеріали кримінального провадження не надав.

Неявка дізнавача, слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні дізнавача СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0000475 від 13.10.2023р. за ч. 1 ст. 190 КК України, розпочате на підставі заяви ОСОБА_3 .

Постановою дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.01.2024р. закрите кримінальне провадження № 0000475 від 13.10.2023р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що досудове розслідування проводиться за заявою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який не виконав умови договору купівлі-продажу (поставки) № 0143 від 30.11.2022р., предметом якого є постачання генератора Оlео-Мас Line 3500i.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.11.2022 ОСОБА_3 , за наслідками пошуків в Інтернет-сервісі оголошень «ОLХ», знайшов оголошення (id: НОМЕР_1 ) « ІНФОРМАЦІЯ_2 /2.8/3.5/5/6.5/7.7/. ФОП» щодо продажу генераторів марок «Оlео-Мас» та «Honda» за передзамовленням, яке було виставлене ФОП ОСОБА_5 .

За наслідками переписки в межах вищевказаного оголошення та телефонної розмови, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 досягнуто згоди щодо істотних умов договору поставки, в тому числі предмету договору, обов`язків сторін, відповідальності, умов поставки, порядку вирішення спорів, порядку оплати товару та порядку поставки товару, строки якого визначені до повного виконання сторонами договірних зобов`язань

В подальшому, 30.11.2022 між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, поставки № 0143 від 30.11.2022 (далі -Договір). Так, відповідно до п.1.1 Договору, продавець (ФОП ОСОБА_5 ) продає, а покупець ( ОСОБА_3 ) купує генератор Оlео-Мас Line 3500i в кількості 1 шт. вартістю 32 000,00 грн. Загальна сума договору складає 32000,00 грн. (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 2.1. договору, розрахунки за даним Договором здійснюються з національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця, в якості 100 процентів передоплати. Рахунок і договір на оплату товару попередньо висилається на пошту чи в месенджер покупця по реквізитам (п. 2.4. Договору).

На виконання умов договору ОСОБА_5 надіслано на електронну пошту ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 підписаний та надрукований постачальником примірник договору купівлі-продажу, поставки № 0143 від 30.11.2022 та рахунок № 166 від 30.11.2022.

В подальшому, на виконання п. 2.1. договору, за допомогою сервісу інтернет-банкінгу «Ргіуаt24» 30.11.2022 ОСОБА_3 здійснено переказ власних грошових коштів в розмірі 32000,00 грн. на користь ОСОБА_5 за реквізитами зазначеними у договорі та у рахунку № 166 від 30.11.2022, а саме на розрахунковий рахунок ІВАN НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», належний ФОП ОСОБА_5 (код одержувача/РНОКПП: НОМЕР_3 ). Здійснення вказаної операції підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 30.11.2022, про що повідомлено ОСОБА_5 . З переписки у месенджері «Viber» термін поставки товару становив 07.12.2022, але у будь-якому випадку не пізніше 10.12.2022 з урахуванням можливих затримок.

При цьому, умовами договору визначено, що договір діє до 30.11.2023, а у разі невиконання сторонами умов договору до повного виконання сторонами договірних зобов`язань.

До теперішнього часу ФОП ОСОБА_5 не виконав взяті на себе договірні зобов`язання щодо поставки ОСОБА_3 генератора, який є предметом укладеного між ними договору. Відповідно до п. 5 сторонам надається право застосувати претензійний порядок врегулювання суперечок. Якщо відповідний спір неможливо виконати шляхом переговорів, він вирішується у судовому порядку за встановленою підвідомчістю та кого спору відповідно до чинного законодавства.

Досудовим розслідуванням встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникли цивільно-правові відносини. Вирішувати вказаний спір необхідно лише у судовому порядку, згідно чинного законодавства, та у відповідності до добровільно досягнутих сторонами умов договору.

Особливістю предмета шахрайства є те, шо ним може бути як чуже майно, так і право на таке майно. Право на майно може бути закріплене у різних документах, наприклад цінних паперам, довіреностях на право розпорядження майном, боргових зобов`язаннях, заповітах тощо.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. З результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

За ознакою безпосередньої участі потерпілого у процесі незаконного вилучення майна шахрайство схоже з вимаганням, яке також передбачає передачу майна чи права на нього винній особі самим потерпілим. Однак, якщо при вимаганні потерпілий робить це вимушено, то при шахрайстві потерпілий переконаний у тому, що він розпоряджається майном за власною волею, у своїх інтересах або принаймні не на шкоду цим інтересам. Така його переконаність є результатом впливу на нього шахрая, а саме, введенням потерпілого в оману щодо правомірності передачі ним винному майна чи надання йому права на майно.

Добровільність при шахрайстві має уявний характер, оскільки вона обумовлена обманом. Якщо потерпілий у зв`язку з віком, фізичними чи психічними вадами або іншими обставинами не міг правильно оцінити і зрозуміти зміст, характер і значення своїх дій або керувати ними, передачу ним майна чи права на нього не можна вважати добровільною. Заволодіння майном шляхом зловживання цими вадами або віком чи станом потерпілого за наявності для того підстав може кваліфікуватися як крадіжка, а одержання права на майно за таких обставин - розглядатися як недійсна угода,

Способами вчинення шахрайства є обман або зловживання довірою. Суб`єкт злочину загальний. Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження та чинне законодавство, фактичні дані отримані під час проведення досудового розслідування, дізнавач дійшов висновку, що в діянні ФОП ОСОБА_5 під час цивільно-правових відносин з ОСОБА_3 , відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Суддя слідчий зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин, зокрема без з`ясування обставин, про які вказує потерпілий.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що дізнавачем під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.01.2024р. про закриття кримінального провадження № 0000475 від 13.10.2023р. за ч. 1 ст. 190 КК України - задовольнити.

Постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.01.2024р. про закриття кримінального провадження № 0000475 від 13.10.2023р. за ч. 1 ст. 190 КК України - скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 16 лютого 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1