Справа №766/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого під час проведення огляду місця події, що мало місце у м. Херсоні по вул. Уварова біля будинку 6, у період часу з10:46 по 10:55 01.01.01.2024, - полімерного зіп-пакета з речовиною, схожою на наркотичну, який поміщено до сейф-пакунку НПУ RIC 2060676, оклеєно ліпкою стрічкою.

Обґрунтування клопотання:

01.01.2024 року до ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення про те. що під час патрулювання в м. Херсоні по вул. Уварова біля будинку №6 був зупинений гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в руках перебував зіп-пакет з речовиною, схожою на наркотичну, яку в подальшому було вилучено.

Зважаючи на викладене, 01.01.2024року в період часу з 10:46 до 10:55 у м. Херсоні по вул. Уварова біля будинку 6 було проведено огляд місця події, в ході якого у гр. ОСОБА_3 було виявлено та вилучено: - полімерний зіп-пакет з речовиною, схожою на наркотичну, який поміщено до сейф-пакунку НПУ RIC 2060676,

01.01.2024 постановою дізнавача зазначений предмет визнано речовим доказом кримінальному провадженні.

Далі у клопотанні прокурор процитував статті КПК України, які регулюють питання накладення арешту майна, визначають поняття речових доказів тощо. Незрозуміло для чого у клопотанні про накладення арешту майна цитувати статтю, яка визначає мету накладення арешту, що таке речові докази тощо. Адже ці статті визначають вимоги, які повинні бути дотримані при звернені із клопотанням та накладені арешту на майно.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає конфіскації.

Відповідно до ч.2 ст.173КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна.

Прокурор майно, на яке просить накласти арешт, характеризує як майно, вилучене в в ході огляду місця події.

Відповідно до ст.168КПК України тимчасово вилученим майно є:

майно, вилучене під час обшуку житла чи іншого володіння особи;

майно, вилучено під час огляду місця події;

майно, вилучене під час обшуку особи під час її затримання.

Проте майно не було вилучено в ході огляду місця події, а було вилучено у ОСОБА_3 під час його незаконного особистого обшуку, що підтверджується наступним.

Стаття 168 КПК України визначає порядок тимчасово вилученого майна. Тимчасово вилученим майном може вважатися тільки майно, яке вилучене в порядку, визначеному ст.168КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.168КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207,208,298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передачі тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ст.207 КПК України визначає коли затримання особи є законним, а саме:

1. Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

2. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу:

1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

3. Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 208КПК України визначено в яких випадках без ухвали слідчого судді може бути затримана особа, а саме:

1. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

3. Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

4. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

5. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Виявлення пакетиків та їх вилучення здійснено під час дій, які КПК України не передбачені.

Так, згідно рапорту працівника поліції п за адресою: м. Херсон, вул. Уварова, 6 у м. Херсоні виявили гр. ОСОБА_3 , який мав при собі пакет з речовиною білого кольору, ймовірно наркотичною. Потрібно СОТ.

Таким чином, із рапорту слідує, що працівником поліції без ухвали слідчого судді у м. Херсоні по вул. Уварова, 6 було фактично затримано гр. ОСОБА_3 здійснено його обшук, в ході якого виявили та вилучили пакет з речовиною, схожою на наркотичну.

Після того, як ОСОБА_3 було фактично затримано, обшукано і вилучено вищезазначену речовину, викликали слідчо-оперативну групу, яка при прибутті до місця знаходження ОСОБА_3 впакувала вилучену у нього речовину до сейф-пакету. При цьому протоколу затримання ОСОБА_3 що вимагається ч.5 ст.208КПК України, складено не було.

Незаконний обшук гр. ОСОБА_3 та вилучення у нього речовини працівником поліції слідчий оформив складанням протоколу огляду місця події, тоді як ніякого огляду місця події не проводилося, оскільки не було події, а було затримання гр. ОСОБА_3 та його обшук без складання протоколу про затримання.

Слідчий суддя накладає арешт на майно, яке було вилучене у визначений КПК України спосіб. Оскільки майно було вилучене у незаконний спосіб, то слідчий суддя не уповноважений накладати арешт на таке майно.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вилученні майна було грубо порушено вимоги КПК України щодо затримання особи, її обшуку та вилучення у неї майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207,208,168, 170-173 слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а :

Відмовити прокурору Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене у ОСОБА_3 по у АДРЕСА_1 , у період часу з10:46 по 10:55 01.01.01.2024, - полімерного зіп-пакета з речовиною, схожою на наркотичну, який поміщено до сейф-пакунку НПУ RIC 2060676 .

Ухвала протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1