Справа № 353/1162/21
Провадження № 1-кп/353/17/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000139, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2021 року про обвинуваченняОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузаки Камінь-Каширського району Волинської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, депутатом не обирався, раніше судимого вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23.12.2011 року за ч. 2 ст. 156 КК України до 5 років позбавлення волі, вироком Івано-Франківського міського суду від 06.05.2019 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 14.12.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки, вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення і перевиховування не став, повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності.

03.11.2021 року року близько 18 год 00 хв, ОСОБА_7 перебував на АЗС «СТЕЛС», яка розташована за адресою: вул. Тернопільська, 42, в с. Діброва Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Перебуваючи в приміщенні АЗС «СТЕЛС», ОСОБА_7 взяв пляшку «REVO», після чого підійшов на касу, щоб здійснити оплату за напій. Перебуваючи поруч із касою автозаправки, ОСОБА_7 побачив мобільний телефон, який знаходився на дерев`яному прилавку, праворуч від каси, підключений до зарядного пристрою, який належить ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.

Розплатившись за напій, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, користуючись тим, що продавець АЗС «СТЕЛС» відійшла від каси обслуговування та що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки «HUAWEI Honor 8F» (JAT-LX1) синього кольору, бувший у користуванні вартістю 2122 грн 00 коп з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон Україна» вартістю 50 грн, грошей на рахунку не було, який знаходився на прилавку.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном скрився та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2172 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна , вчиненому повторно.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті та надав показання про те, що він дійсно03.11.2021 року близько 18 год 00 хв, перебував на АЗС «СТЕЛС» у с. Діброва Івано-Франківського району Івано-Франківської області, де купляв енергетичний напій «REVO». Будучи біля каси побачив мобільний телефон, який знаходився на дерев`яному прилавку, підключений до зарядного пристрою. Розплатившись за напій, користуючись тим, що продавець АЗС «СТЕЛС» відійшла від каси обслуговування та що за його діями ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон марки «HUAWEI Honor 8F» (JAT-LX1) синього кольору, який знаходився на прилавку. Вийшовши з заправки, пішов до села через кукурудзяне поле, де викинув телефон, оскільки він був заблокований; чи була сім-карта у телефоні та чи були кошти на рахунку йому невідомо. У вчиненому розкаюється.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просив суд суворо не карати обвинуваченого, призначити йому покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у межах санкції статті ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у видіпозбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначеним за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяців; зарахувати у строк покарання за даним вироком частково відбуте покарання за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023року; строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з часу відбуття покарання за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області, а саме з 19.07.2023 року.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив судовий розгляд даного кримінального провадження розглядати без його участі та призначити покарання на розсуд суду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та захисник, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, употерпілого ОСОБА_9 та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, класифікується як нетяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень».

Виходячи з вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а саме те, що він раніше судимий, є особою молодого віку, має на утриманні одну неповнолітню дитину, має місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність негативної характеристики, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, з реальним відбуттям такого, оскільки в іншому випадку не буде досягнуто мети призначення покарання і це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом враховується і проміжок часу, за який було вчинено інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, що на думку суду свідчить про свідоме нехтування обвинуваченим правилами, встановленими в суспільстві в частині охорони права власності та про його стійку антисоціальну спрямованість.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року у справа № 760/26543/17 визначено, що положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, оскільки обвинувачений по вироку Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023 року за ч.4 ст.185 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяців, то слід застосувати положення ч. 1-3,4 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, так як обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, за яке притягується по даному кримінальному провадженні, до постановлення попереднього вироку.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжній захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, визначеним за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяців.

Зарахувати у строк покарання за даним вироком частково відбуте покарання за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу відбуття покарання за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року, а саме з 19 липня 2023 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню, а саме: DVD-R компакт диск із відео файлами з камери відеоспостереження, які розміщені в приміщенні АЗС «Стелс» - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Судові витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн 44 коп стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_10 МОТРУК