Провадження №1-кп/369/555/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції заяву обвинуваченого ОСОБА_10 про скасування запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 заявив усне клопотання про скасування (зміну) запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, яке обвинувачений обґрунтував наявністю у нього укладеного договору оренди квартири № 2/23 від 01.11.2023 року (адреса: квартира АДРЕСА_1 ), де зможе перебувати, у разі задоволення його клопотання. Крім того, вказував, що його вина та пред`явлене обвинувачення є недоведеними, ризики у справі, які існували на момент застосування запобіжного заходу, всі необґрунтовані та значно зменшилися або зникли у зв`язку із тривалістю часу перебування під вартою (понад 8 років). Крім того, вказував, що лише тяжкість покарання, що загрожує, у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не може бути підставою для застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В судовому засіданні надав договір оренди № 2/23 від 01.11.2023 року, укладений між ОСОБА_11 (орендодавець) та обвинуваченим ОСОБА_10 (орендар), а також Інформацію (витяг) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Захисник ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Крім того, захисник ОСОБА_6 зазначав, що ризики у справі є необґрунтованими жодними доказами. Захисник ОСОБА_7 з приводу клопотання обвинуваченого поклався на розсуд суду.

Прокурор проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 заперечила та зазначила, що у справі існують ризики того, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, вказані ризики у справі є реальними та наявність договору оренди житла у обвинуваченого не зменшить ці ризики. Крім того, зазначала, що на момент розгляду вказаного клопотання не наведено нові підстави, які не були відомі під час вирішення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 20.10.2023 року.

Вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , який просив його клопотання задовольнити, думку інших учасників провадження, перевіривши матеріали та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За правилом частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Наведені вище положення КПК України свідчать про те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, при тому, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Колегія суддів, враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, дані про обвинуваченого, який не надав належних доказів наявності у нього офіційного місця роботи та джерела доходу,активної трудової діяльності до затримання, доказів міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, доказів перебування у нього на утриманніосіб, дійшла висновку про існування у справі обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, тому підстави для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну (скасування) запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт на даній стадії розгляду справи (розпочато судовий розгляд) відсутні. Колегія суддів враховуючи вказані обставини у їх сукупності, дійшла висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування обвинуваченого від суду та впливу на свідків.

Колегія суддів зважає, що обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню. При цьому суд звертає увагу, що докази, зібрані сторонами кримінального провадження, мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи, а тому визначений ризик є обґрунтованим. Крім того, колегія суддів враховує, що свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з огляду на стадію розгляду справи, тому існує реальний ризик впливу на свідків у справі.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 , а тому запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби за наявних умов є неприйнятним.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Колегія суддів виходить із того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 , мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів, дослідивши надані в судовому засіданні договір оренди квартири № 2/23 від 01.11.2023 року та витяг, дійшла висновку, що доводи обвинуваченого про те, що він має гарантоване місце проживання в м. Києві згідно з договором, не зменшують та не спростовують наявні у справі ризики та висновки суду в зв`язку із цим про відсутність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт. Крім того, вказаний договір оренди не свідчить про згоду власника вказаного приміщення ( ОСОБА_11 ) на перебування обвинуваченого у зазначеній квартирі під час можливого застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що є умовою застосування такого виду запобіжного заходу. Зокрема суду також не надано доказів на підтвердження реальності вказаного договору оренди в частині оплати орендної плати, не зазначено, хто саме гарантує здійснення вказаних платежів орендодавцю.

При вирішенні питання щодо клопотання обвинуваченого про зміну (скасування) запобіжного заходу судом встановлено, що на даний час ризики не зменшилися на стільки, щоб зробити висновок, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, забезпечать належну поведінку обвинуваченого під час розгляду справи та виконання відповідних обов`язків, а тому підстави для зміни (скасування) йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби відсутні. Таким чином, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_10 про скасування запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 10.11.2023 року о 13 год. 45 хв.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3