У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

участю учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 (в режимі ВКЗ)

законного представника

потерпілого ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000334 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 286-1 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців із позбавленням права керування транспортними засобами строком на строк 5 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою протягом доби в період з 12.03.2023 на 13.03.2023 і з 25.08.2023 до набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 6 820,28 грн.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_9 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_9 вважає, що при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим вирок є незаконним. На його думку, є підстави для призначення нового судового розгляду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги навів зміст пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , наданих в суді, зазначивши, що ОСОБА_6 пояснив, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що саме наявність пошкодженого дорожнього покриття у вигляді трьох середньої глибини ям є причиною заносу керованого ним автомобіля та втрати керування ним, що призвело до ДТП, а також, що в лікарні він продув прилад "Драгер", який показав 0,58 проміле, і надав біологічний зразок крові для токсикологічного дослідження.

Також захисник навів пояснення слідчого Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області (без зазначення прізвища).

Навівши зазначені пояснення, захисник вказав, що судом першої інстанції проігнорована обставина, яка вказувала на наявність порушень вимог КПК України з боку слідчого при збиранні доказів щодо наявності вибоїн на дорозі, які і могли привезти до дорожньо-транспортної пригоди.

В резолютивній частині апеляційної скарги просить допитати свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (поняті при проведенні огляду місці події), а також свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (поняті при проведенні слідчого експерименту), але у мотивувальній частині не зазначає підстави для повторного допиту цих свідків, які були допитані судом першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню. На думку апелянта, судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, не розглянуто клопотання сторони захисту щодо недопустимості доказів, зібраних під час досудового розслідування. На обґрунтування цих доводів зазначає наступне:

- фабула кримінального правопорушення містить інформацію про стан сп`яніння особи, що вчинила ДТП, підстава - висновок медичного огляду на стан сп`яніння № 20 від 12.03.2023 «Drager 0,58%». Проте, прострочена повірка приладу Драгер, остання дата калібрування 24.06.2021. За такого, вважає невірною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286-1 КК України;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме місцевості, де вчинено ДТП та автомобілів, за участю яких вчинено ДТП, складений слідчим ОСОБА_15 12.03.2023 в період часу з 11.35 до 15.30, з порушенням вимог ч. 2 ст. 237 КПК України. Зокрема, огляд автомобіля ОСОБА_6 проводився без участі самого ОСОБА_6 і його дозволу і без участі його захисника. Дозвіл від ОСОБА_6 на огляд автомобіля не надавався, дозвіл суду на проведення огляду відсутній і в подальшому не отриманий. Також в протоколі вказано, що при огляді застосовувалась фото-відеокамера Panasonic НС - V260 FULL HD але носій інформації як додаток до протоколу відсутній;

- схема ДТП, яка стала вихідною інформацією для призначення і проведення експертиз, відрізняється від схеми слідчого експерименту вже за участі ОСОБА_6 , а саме: на схемі огляду місця ДТП відсутні позначки трьох глибоких ям, що могли бути в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП;

- оспорює протокол затримання, зазначивши, що ОСОБА_6 фактично був затриманий 12.03.2023 о 10:55 в розумінні ст. 209 КПК України, а фактичне затримання відбулося в цей час, а в протоколі затримання зазначений час 14:08, а тому вважає, що має місце порушення ст. 209 КПК України;

- є повністю не заповненим бланк, на якому зазначено результат токсикологічного дослідження № 470 від 20.03.2023. У документі вказано, що кров взята 12.03.2023 о 13:00, тобто через 02 год. 45 хв. після часу вчинення ДТП, що суперечить затвердженій спільним Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 №1413/27858 Інструкції, відсутнє направлення на токсикологічне дослідження, відсутня посадова особа-ініціатор направлення;

- повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручене 13.03.2023 в 11:20. Враховуючи час фактичного затримання ОСОБА_6 , вважає, що час вручення підозри ОСОБА_6 наступного дня не відповідає вимогам ч. 2 ст. 278 КПК України. На думку апелянта, ОСОБА_6 не набув процесуального статусу підозрюваного, що ставить під сумнів законність всіх подальших процесуальних дій у кримінальному провадженні;

- у висновках експертів від 30.03.2023 (автотехнічна експертиза) та від 06.04.2023 (транспортно-трасологічна експертиза) поставлені не всі питання, що виключає об`єктивність висновків;

- у повідомленні ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування відсутній його підпис. Зазначив, що під час ознайомлення ОСОБА_6 з матеріалами матеріалів досудового розслідування має місце порушення ч. 3 ст. 290 КПК України, оскільки ОСОБА_6 не міг у короткий проміжок часу ознайомитися у великим обсягом матеріалів кримінального провадження.

Апелянт зазначив, що судом першої інстанції відмовлено в клопотанні сторони захисту про допит медичного працівника Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, що виконав токсикологічне дослідження № 470 від 20.03.2023.

Вказав, що судом під час судового розгляду не досліджено усі речові докази, а саме: автомобіль марки «Toyota Camry» державний номер НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_2 .

Зазначив, що за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а саме показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також працівників поліції щодо наявності/відсутності у обвинуваченого ОСОБА_6 ознак алкогольного сп`яніння в день ДТП.

Також вказав, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Зокрема, стороною захисту до судової справи долучено відповідь на адвокатський запит з медичного закладу, що проводив медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_6 та брав біологічні зразки крові на токсикологічне дослідження, відповідно до якого даний медичний заклад відповідно до спеціалізації, що є додатком до ліцензії на право проведення медичної практики не мав права і дозволу на відбір будь-якого біологічного зразку у ОСОБА_6 .

Також захисник зазначив про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що сторона захисту відповідно до ст. 66 КК України, просила суд застосувати обставини, які пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, надання медичної або іншої допомоги потерпілому (виклик швидкої) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, які судом враховано не було. Вважає, що з урахуванням переліку цих обставин, в тому числі, які зазначені судом у вироку, суд мав застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України.

Також захисник посилається на порушення таємниці нарадчої кімнати. Зазначив, що 24.08.2023 суд вийшов до нарадчої кімнати з вказівкою про оголошення вироку 25.08.2023 о 10 год. 30 хв., та 25.08.2023 в період часу з 10 год. 31 хв. до 10 год. 35 хв. оголошено вирок. Однак, відповідно до інформації, отриманої з сайту суду в Розділі список справ, призначених до розгляду в даний період часу суд у складі судді Первомайського міськрайонного суду ОСОБА_18 мав розглядати інші справи (копії скріншотів в додатках), а саме: справа № 484/2359/23, справа призначена на розгляд 25.08.2023 на 10 год. 30 хв., суддя ОСОБА_18 ; справа № 484/3785/23, справа призначена на розгляд 25.08.2023 на 10 год. 00 хв., суддя ОСОБА_18 ; справа № 484/3154/23, справа призначена на розгляд 25.08.2023 на 10 год.00 хв., суддя ОСОБА_18 ; справа №484/2568/23, справа призначена на розгляд 25.08.2023 року на 10 год. 00 хв., суддя ОСОБА_18 .

На переконання апелянта, всі справи призначені в період перебування суду в нарадчій кімнаті та оголошення вироку і по трьом справам: справа №484/2359/23, справа № 484/3785/23, справа № 484/2568/23 судом у складі судді ОСОБА_18 в цей день - 25.08.2023 були винесені судові рішення, які містяться в ЄДРСР, що в свою чергу вказує на порушення таємниці нарадчої кімнати зі сторони суду у складі судді ОСОБА_18 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

12 березня 2023 року близько 10:20 год., більш точний час досудовим слідством встановити не вдалося, ОСОБА_6 , в порушення підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та належним чином переконатися в безпеці інших учасників дорожнього руху, керував технічно справним легковим автомобілем марки "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, кузов НОМЕР_3 , чорного кольору, рухався у світлу пору доби, в умовах необмеженої видимості, у сприятливих погодних та дорожніх умовах, по вул. Велика, с. Лиса Гора, Первомайського району, Миколаївської області, зі сторони м. Первомайська Миколаївської області в напрямку с. Михайлівка Кіровоградської області.

В процесі руху ОСОБА_6 , керуючи автомобілем "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи з необережністю, проявляючи злочинну недбалість, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху шляхом дотримання вимог Правил дорожнього руху України, грубо та умисно порушив вимоги ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", а також наступні вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

- пункту 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- пункту 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункту "б" пункту 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- підпункту "а" пункту 2.9 водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- пунктів 12.1 та 12.4, які зобов`язують водіїв під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Внаслідок чого, на заокруглені проїзної частини праворуч по вул. Велика в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_6 не впорався з керуванням та відхилився від необхідної траєкторії руху, через що допустив частковий виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини праворуч (правими колесами на праве узбіччя з ґрунтовим покриттям), а потім повний виїзд за межі проїзної частини ліворуч, з подальшим зіткненням з припаркованим автомобілем "ВАЗ-21011", реєстраційний номер НОМЕР_4 , який був розташований поблизу магазину "Каріна" за адресою: вул. Велика 119-А, с. Лиса Гора, Первомайський район, Миколаївська область. Внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів, нерухомий автомобіль "ВАЗ-21011", реєстраційний номер НОМЕР_4 , від ударної хвилі відкинуло в напрямку входу до магазину, де стався наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_19 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, рани волосяної частини голови та обличчя, саден тулуба, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів.

Отже, через необережність у виді злочинної недбалості, умисно та грубо порушуючи зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху, ОСОБА_6 не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, однак повинен був і міг їх передбачити, маючи при цьому технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди шляхом дотримання технічних вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, яке знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтримали апеляційні скарги. Просили вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційні скарги. Просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

Законний представник потерпілого ОСОБА_10 просив призначити менш суворе покарання. Потерпілий ОСОБА_20 до апеляційного суду не з`явився, під час апеляційного розгляду його інтереси представляв законний представник.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційних скарг. Просив вирок залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов до такого.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом першої інстанції, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, на які містяться посилання у вироку.

Відповідно вимог Правил дорожнього руху України, зокрема:

- пункту 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- пункту 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункту "б" пункту 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- підпункту "а" пункту 2.9 водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- пунктів 12.1 та 12.4, які зобов`язують водіїв під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, визнавши доведеною вину ОСОБА_6 у порушені вказаних вимог Правил дорожнього руху України.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України визнав частково.

Стверджував, що 12.03.2023 в результаті наїзду на пошкоджене дорожнє покриття на заокругленні дороги по вул. Великій в с. Лиса Гора в напрямку с.Михайлівка ним було вчинено ДТП в результаті втрати керування автомобілем Toyota Camry", було допущено занос керованого ним автомобіля і з подальшим зіткненням з магазином "Каріна" та автомобілем "ВАЗ-21011", , від ударної хвилі який відкинуло в напрямку входу до магазину, де стався наїзд на пішохода.

Перебування в стані алкогольного сп`яніння заперечив, оскільки вживав пиво напередодні у вечері 11.03.2023 з ОСОБА_21 у кількості однієї пляшки об`єм 2 л на двох. В день дорожньо-транспортної пригоди алкогольних напоїв не вживав.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 пояснили суду, що у ввечері 11.03.2023 ОСОБА_21 та ОСОБА_6 вживали пиво, на ранок зустрілися, та близько 10 год. поїхали до магазину по запчастини. ОСОБА_21 пояснив, що під час наїзду на вибоїни на дорожньому покритті ОСОБА_6 не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з магазином та припаркованим автомобілем.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що її чоловік ОСОБА_6 не був в стані алкогольного сп`яніння в день дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що доводи про недоведеність перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння під час ДТП та про недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів, були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції і свого підтвердження не знайшли.

Так, пояснення обвинуваченого та зазначених свідків про те, що ОСОБА_6 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, спростовуються показаннями допитаного в суді свідка ОСОБА_23 слідчого Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, який виявив у ОСОБА_6 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), виписав направлення ОСОБА_6 на проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння до КНЗ «Первомайська ЦМБЛ» (т. 1 а.с. 92) та надав доручення водію Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_24 доставити ОСОБА_6 до медичного закладу.

Ці пояснення свідка ОСОБА_23 узгоджуються з показаннями в суді свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що він був присутнім під час продуття ОСОБА_6 приладу "Драгер" та відбору крові для проведення дослідження щодо наявності в його крові алкоголю.

Свідок ОСОБА_25 , яка є лікарем КНЗ "Первомайська ЦМБЛ", пояснила, що проводила огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та відбирала кров на токсикологічне дослідження згідно медичного протоколу, яке проведено в лабораторії в м.Миколаєві.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №20 від 12.03.2023, у водія ОСОБА_6 лікарем КНП "Первомайська ПЦМБЛ" ОСОБА_25 встановлено алкогольне сп`яніння - результат 0,58 проміле.

В свою чергу, за результатами токсилогічного дослідження № 470 від 20.03.2023, виданого КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я», встановлено, що на підставі аналізу біологічного матеріалу крові, взятої 12.03.2023 о 13:00, виявлено у крові етанол ,в концентрації 0,86 г/л (%).

Вищезазначений висновок та результат токсилогічного дослідження містять всю необхідну інформацію про освідування ОСОБА_6 на стан сп`яніння, ці документи підписані лікарями, скріплені особистою печаткою лікаря ОСОБА_25 та штампом медичної установи - КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я».

Отже, всупереч доводам апелянтів, є доведеним перебування водія ОСОБА_6 під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння.

Сторона захисту вказує, що висновок медичного огляду на стан сп`яніння № 20 від 12.03.2023 є недопустимим доказом, оскільки прострочена повірка Драгера, остання дата калібрування- 24.06.2021.

Разом з тим, з системного аналізу пунктів 3, 8, 15, 16 розділ у ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ від 09 .11.2015 № 1452/735, (далі Інструкція) вбачається, що, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів) метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який також вноситься до акту медичного огляду. При цьому п. 19 розділу ІІІ Інструкції визначено, що акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Тобто, огляд особи щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а не приладом. Прилад лише фіксує показники щодо ступеню стану сп`яніння, а лікар під час огляду особи виявляє та фіксує ознаки сп`яніння. Тому показники приладу не слід ототожнювати із поняттям «медичний огляд».

Хоча до матеріалів кримінального провадження не долучений акт медичного огляду, який відповідно до Інструкції складається в одному примірнику та залишається в закладі охорони здоров`я, однак висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №20 від 12.03.2023 та результат токсилогічного дослідження № 470 від 20.03.2023 містять всю необхідну інформацію про освідування ОСОБА_6 на стан сп`яніння.

Також апеляційний суд вважає неспроможними доводи сторони захисту про недопустимість результатів медичного огляду ОСОБА_6 з підстав недотримання двогодинного терміну його проведення з моменту виявлення до цього підстав.

Так, пунктом 8 розділу І та п. 9 розділу ІІ Інструкції, передбачено, що у разі вчинення ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення підстав для його проведення.

Тобто, вказаними вимогами передбачено забезпечення доставки осіб до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення підстав для його проведення, а не двох годин із моменту вчинення ДТП.

У водія ОСОБА_6 12.03.2023 о 13.00 були відібрані біологічні зразки (кров) для проведення аналізу, тобто не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення підстав для його проведення.

За такого, хоча у приладу "Драгер" остання дата калібрування 24.06.2021, що на думку захисників викликає сумнів у правильності результатів огляду за допомогою цього приладу, однак за результатами токсикологічного дослідження крові підтверджено, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Тому доводи сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286-1 КК України є безпідставними.

Також сторона захисту зазначає, що ОСОБА_6 фактично був затриманий 12.03.2023 о 10:55 в розумінні ст. 209 КПК України. Враховуючи, що фактичне затримання відбулося в цей час, а в протоколі затримання зазначений час 14:08, сторона захисту вважає, що має місце порушення ст. 209 КПК України.

Разом з тим, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_23 слідчого Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, після виявлення у ОСОБА_6 ознак алкогольного сп`яніння, ним було виписано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують уваги та швидкість реакції для проходження огляду на стан сп`яніння (т. 1 а.с. 92).

Як вбачається з цього направлення, у ньому зазначена дата та час 12.03.2023 об 11:55 год. Тобто ОСОБА_6 відразу після ДТП був направлений до медичного закладу, що також підтвердив свідок ОСОБА_24 - водій Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, який доставив ОСОБА_6 у медичний заклад. Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 , початком огляду вказано 12.03.2023 о 13:00 год. (т. 1 а.с. 90).

Як вказав у своїх поясненнях свідок ОСОБА_24 , після проведення огляду ОСОБА_6 передано іншому патрульному наряду, який мав його доставити до слідчого.

Таким чином, після завершення проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, обвинуваченого ОСОБА_6 було доставлено до слідчого, де і був складений протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення: початок 12.03.2023 о 14:15, кінець 12.03.2023 о 16:00. У цьому протоколі вказано, що фактичне затримання відбулось 12.03.2023 о 14:08 у приміщенні службового кабінету №22 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, за адресою: вул. Грушевського, 29, м. Первомайськ. Окрім того, у протоколі затримання ОСОБА_6 зазначив, що заяв та зауважень немає, про що поставив свій підпис (т. 1 а.с. 93-97).

Таким чином підстав вважати, що мали місце порушення ст. 209 КПК України під час затримання ОСОБА_6 , у колегії суддів немає.

З цих же підстав, колегія суддів вважає неспроможними доводи сторони захисту, що враховуючи час фактичного затримання ОСОБА_6 о 10:55:53, час вручення підозри ОСОБА_6 наступного дня об 11:20 вчинено понад передбачений законом строк, оскільки ОСОБА_6 фактично затримано 12.03.2023 о 14:08 год. (згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.03.2023), а повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручене 13.03.2023 в 11:20, тобто протягом 24 годин з моменту затримання.

Таким чином, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не набув процесуального статусу підозрюваного, що ставить під сумнів законність всіх подальших процесуальних дій у кримінальному провадженні, є безпідставними.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , обставини вчинення ним ДТП підтверджуються дослідженими в суді письмовими доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Так, в суді першої інстанції та в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що саме наявність пошкодженого дорожнього покриття у вигляді трьох середньої глибини ям є причиною заносу керованого ним автомобіля та втрати керування ним, що призвело до ДТП та негативних наслідків у вигляді пошкоджених транспортних засобів та отримання тілесних ушкоджень потерпілим. Під час проведення слідчого експерименту ним слідчому вказувалось про наявність трьох ям на дорожньому покритті, які стали причиною заносу його автомобіля при швидкості 45-50 км/год.

Сторона захисту в апеляційній скарзі вказує на те, що план схема ДТП, яка стала вихідною інформацією для призначення і проведення експертиз відрізняється від схеми слідчого експерименту вже за участі ОСОБА_6 , а саме: на схемі огляду місця ДТП відсутні позначки трьох глибоких ям, що могли бути в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.

Обговоривши ці доводи, колегія суддів встановила таке.

Так, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.03.2023 з таблицями зображень до нього, складеного в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_26 , дорожньо-транспортна пригода відбулась поблизу будинку № 98 «а» по вул. Великій, в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, в ясну погоду без опадів, на заокруглені проїзної частини дороги, де відбулося зіткнення транспортних засобів "ВАЗ-21011", реєстраційний номер НОМЕР_4 , який був розташований поблизу магазину "Каріна" за адресою: вул. Велика 119 «а», та Toyota Camry", р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , а також наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_19 .

Зафіксовано наступні зовнішні пошкодження транспортних засобів:

- марки "Toyota Camry" виявлено пошкодження переднього бамперу, фар, капоту, пошкодження правих дверок передніх та задніх;

- транспортного засобу марки "ВАЗ-21011" виявлено пошкодження передньої частини кузова (т. 1 а. с. 68-88).

Як вбачається зі схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.03.2023, зафіксовано місце здійснення ДТП, розташування транспортних засобів після ДТП, сліди заносу передніх та задніх колес транспортного засобу марки "Toyota Camry", місце зіткнення транспортного засобу марки "Toyota Camry" з транспортним засобом марки "ВАЗ-21011" та з подальшим зіткненням з магазином "Каріна" та наїздом на неповнолітнього пішохода ОСОБА_27 , осип скла та бетону в результаті ДТП, кінцеве місце розташування транспортних засобів, наявність дорожньої розмітки, напрямку руху транспортного засобу марки "Toyota Camry" (т. 1 а. с. 76-77).

Колегія суддів зауважує, що на схемі ДТП наявність трьох ям на дорожньому покритті не зображена. На момент вчинення ДТП зроблені фото, які долучені до зазначеного протоколу огляду місця події, також вказують на відсутність будь-яких ям безпосередньо на місці ДТП, що спростовує доводи обвинуваченого та захисників про їх наявність на момент ДТП.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 24.03.2023, підозрюваний ОСОБА_6 в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надав пояснення про обставини ДТП, вказавши на місці, що за його вини виникла дорожньо-транспортна пригода в зв`язку із перевищенням ним допустимої швидкості руху автомобілем, зазначивши, що він рухався із швидкістю 100 км/годину, в попутному та у зустрічному напрямку будь-яких транспортних засобів не було, проїзна частина була чистою, без пошкоджень.

На місці події за допомогою статистичного транспортного засобу "CHERY B11 EASTAR", р.н. НОМЕР_5 , який за габаритами є аналогічним пошкодженого автомобіля підозрюваного, проведено наступні експериментальні заміри:

- визначено видимість напрямку руху для водія автомобіля та оглядовість з його робочого місця і правий боковий інтервал до правого краю проїзної дороги; відстань від переднього правого колеса до правого краю проїзної дороги частини дороги до моменту виїзду на зустрічну смугу руху та заносу по вул. Велика в с. Лиса Гора склала 1,0 м, відстань від заднього правого колеса до того ж краю проїзної дороги склала 1,0 м, після чого поняті по черзі сідали на місце водія автомобіля та визначали видимість та оглядовість смуги руху по якій рухався автомобіль, тобто видимість в напрямку с. Михайлівка Кіровоградської області, тобто по напрямку руху підозрюваного ОСОБА_6 виявилася необмеженими (більше 100 м), також чітко видно дорожній знак 1.33 - Діти ПДР України;

- визначено заокруглення повороту (поворот праворуч по ходу руху автомобіля) проїзної частини дороги по вул. Великій в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області в напрямку с. Михайлівка Кіровоградської області. Зафіксовано відстань від початку заокруглення і до кінця заокруглення, яка складає 80,50 м (прямолінійно - згідно схеми до протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 складає 78,10 м);

Відстань від центру заокруглення до візуально прямолінійної лінії складає 1,60 м (т. 1 а.с 130-141).

В суді свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтвердили, що вони були запрошені слідчим для участі у проведенні слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , при проведені якого на місці ДТП здійснено вимірювання вказаних ним вибоїн на проїжджій частині дороги, складена схема, проводились інші дії за участі підозрюваного на місці вчинення кримінального правопорушення. Протокол вони підписували, з його текстом були ознайомлені.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи, проведеною Миколаївським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/115-23/3806-ІТ від 06.04.2023, встановлено, що в момент зіткнення автомобіль "Toyota Camry", р.н. НОМЕР_1 розташовувався правою бічною частиною (контакт відбувався крилом переднього правого колеса, зовнішньою панеллю передніх та задніх правих дверей) до передньої частини автомобіля "ВАЗ-21011", р.н. НОМЕР_4 (контакт відбувався панеллю передка, декоративною решіткою радіатора, передньою кромкою капоту, передньою кромкою крила переднього правого та лівого колеса); встановити який з транспортних засобів та якими частинами контактував з пішоходом не представляється можливим по причині відсутності відповідної слідової інформації на досліджуваних транспортних засобах та встановити, де мало місце наїзду на пішохода (по відношенню до правого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля "Toyota Camry", р.н. НОМЕР_1 ), не представляється можливим по причині відсутності відповідної слідової інформації в схемі до протоколу огляду місця ДТП (т. 1 а. с. 122-129).

Окрім того, як вбачається з даного висновку, для визначення місця наїзду транспортного засобу на пішохода відносно меж проїжджої частини, вивчались наступні матеріали: постанова про призначення проведення транспортно-трасологічної експертизи; копія схеми до протоколу ОМП від 12.03.2023 (без зазначення вибоїн на проїзній частині дороги).

Свідок ОСОБА_28 , який є слідчим Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, пояснив суду, що він призначав всі автотехнічні експертизи у вказаному кримінальному провадженні, з урахуванням вихідних даних, які були уточнені в процесі слідчого експерименту.

З показань свідка слідує, що наявність трьох вибоїн на дорожньому покритті була виявлена лише при проведенні слідчого експерименту.

У вироку зазначені пояснення свідка ОСОБА_28 , які ним надані на запитання захисника про те, що на його думку, причиною ДТП є саме перевищення швидкості водієм ОСОБА_6 , яка була не 50 км/год, а 100 км/год, і що наявність трьох ям, виявлених на дорожньому покритті при проведенні слідчого експерименту, не є причиною ДТП.

Проте, незважаючи на численні доводи захисників, наведені в апеляційних скаргах щодо неврахування при проведенні судових експертиз вихідних даних, встановлених при проведенні слідчого експерименту 24.03.2023 за участю водія ОСОБА_6 щодо наявності трьох ям, які на переконання сторони захисту стали причиною ДТП, а також неврахування наведених показань свідка ОСОБА_28 , то ці доводи захисників не відповідають дійсності.

Так, судом першої інстанції досліджено та обґрунтовано в основу вироку покладені висновки судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/115-23/5104-ІТ від 19.04.2023, за висновком якої в дорожній ситуації водій автомобіля "Toyota Camry", р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.1 та 12.4 ПДР України, в його діях маються невідповідності вимогам п. 12.1 та 12.4 ПДР України. В дорожній ситуації, невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 12.1 ПДР України, з технічного точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП, і він мав технічну можливість запобігти ДТП (т. 1 а.с. 145-146).

При проведенні зазначеної експертизи враховані наступні вихідні дані:

- дані, які отримані в результаті огляду місця події, що містяться у вищевказаному протоколі від 12.03.2023;

- пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , які за своїм змістом співпадають з поясненнями, наданими ним при проведенні слідчого експерименту 24.03.2023 щодо обставин ДТП;

- висновок судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/115-23/3808-ІТ від 24.03.2023, яким встановлено, що на момент ДТП ходова частина, рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля "ВАЗ-21011", р.н. НОМЕР_4 знаходились в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух;

- висновок судової інженерно-транспортної експертизи№СЕ-19/115-23/3809-ІТ від 30.03.2023, згідно якому на момент ДТП ходова частина, рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля "Toyota Camry", р.н. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух;

- дані слідчого експерименту за участю підозрюваного (водія) ОСОБА_6 від 24.03.2023, з зазначенням усіх даних щодо дорожньої обстановки, які зазначені у відповідному протоколі.

Отже, колегія суддів наголошує, що при проведенні зазначеної експертизи були враховані дані, встановлені при проведені слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 24.03.2023, що позбавляє підстав наведені апелянтами доводи про їх неврахування.

Окрім того, слід зауважити, що при проведенні зазначеної експертизи експертом вихідні дані взяті з постанови про призначення автотехнічної експертизи, тобто ця експертиза проведена з урахуванням обставин та механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди.

В суді першої інстанції переглянуто відеозаписи з камер зовнішнього спостереження магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", об`єктив якої фіксує проїзну частину дороги по вул. Великій, поблизу магазину "Каріна" в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, а також з камери зовнішнього спостереження КЗ "Лисогірська СШ".

З цих відеозаписів вбачається, що біля магазину стояв автомобіль "ВАЗ 21011" р.н. НОМЕР_4 , далі на відеозаписі видно пересування потерпілого ОСОБА_19 , який рухався в напрямку вказаного магазину, перетнув проїжджу частину дороги по вул. Велика, після чого зайшов до магазину. Коли потерпілий вийшов з магазину, автомобіль "Toyota Camry", р.н. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем "ВАЗ 21011", р.н. НОМЕР_4 , в результаті чого нерухомий автомобіль "ВАЗ" відкинуло в напрямку магазину, де ста вся наїзд на потерпілого.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, потерпілому ОСОБА_19 внаслідок ДТП заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, рани волосяної частини голови та обличчя, саден тулуба, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом першої інстанції.

На переконання колегії суддів, істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду винести законний і обґрунтований вирок, не встановлено.

Оскільки, усі обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи в судовому засіданні досліджені всебічно, повно та об`єктивно, то підстав для скасування вироку і закриття кримінального провадження, на що вказують апелянти, немає.

Зокрема, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 хоча і висловив вимогу про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, але колегія суддів акцентує, що в обґрунтування цих доводів апелянт лише навів пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_28 . При цьому, апелянт не зазначив, в чому саме полягає неправильність, на його думку, висновків суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину. Підстави, передбачені ст. 415 КПК України для призначення нового розгляду судом першої інстанції, апелянтом не наведено. Також не наведено і підстав для повторного дослідження обставин кримінального провадження шляхом допиту свідків, які допитані судом першої інстанції та на показання яких суд послався в обґрунтування вироку.

Також колегія суддів вважає безпідставними вимоги захисника ОСОБА_7 про скасування вироку та закриття кримінального провадження на підставі п .2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, оскільки наведені апелянтом доводи спростовані під час судового розгляду.

Всупереч доводам захисника ОСОБА_7 , відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотань про допит медичного працівника Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, не дослідження речових доказів (автомобілів «Toyota Camry» та ВАЗ 21011 ), не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Не відповідають дійсності і доводи захисника про наявність суперечливих доказів, які нібито покладені в основу вироку.

Також колегія суддів вважає голослівними доводи сторони захисту про порушення вимог ст. 290 КПК України, під час ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_6 з матеріалами кримінального провадження, оскільки вони нічим не підтверджені.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати, апеляційний суд встановив, що вони теж не мають підтвердження.

Як вбачається з журналу судового засідання від 24.08.2023, суд вийшов до нарадчої кімнати з вказівкою про оголошення вироку 25.08.2023 о 10 год. 30 хв. 25.08.2023 судом в період часу з 10 год. 31 хв. до 10 год. 35 хв. оголошено вирок.

Посилання захисника на те, що в період часу перебування судді ОСОБА_18 у нарадчій кімнаті були призначені до розгляду інші справи під його головуванням, не свідчить про те, що ці справи були розглянуті суддею в період перебування у нарадчій кімнаті, та доказів на підтвердження цього стороною захисту не надано.

Також не надано доказів того, що долучені захисником копії судових рішень, які винесені суддею ОСОБА_18 були ним прийняті, перебуваючи у нарадчій кімнаті, оскільки час внесення вказаних рішень до ЄДРСР не зазначено, та у колегії суддів немає підстав вважати, що ці рішення були прийняті суддею ОСОБА_18 під час перебування його у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_6 .

Окрім того, сторона захисту вказує на невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що з урахуванням переліку пом`якшуючих обставин, в тому числі, які зазначені судом у вироку, суд мав застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання відповідно до вимог ст. 65-67 КК України.

При призначенні покарання достатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання скарг на нього від мешканців будинку не надходило, одружений та має на утриманні одну малолітню дитину та особу пенсійного віку, яка потребує лікування та догляду, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.

Добровільне відшкодування збитків потерпілим, наявність на утриманні малолітньої дитини, дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, матері пенсійного віку, яка потребує оперативного лікування та догляду, навчання у вищому навчальному закладі, визнано судом як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлені.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання відповідно до санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення волі, та у мінімальному розмірі, а тому відсутні підстави вважати призначене покарання занадто суворим.

На переконання колегії суддів, призначене покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3