КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5423/2023 Доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.3 ст. 187 КК України до 23.11.2023 року. Обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою призначити альтернативний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та упередженим, та є таким, що не відповідає вимогам закону. Вважає, що висновок суду першої інстанції не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, прокурор не надав письмових доказів щодо заявлених ним ризиків. Суд порушив право на захист та не забезпечив перекладача. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, відсутні свідки події, впливати на потерпілих та експертів немає можливості, так як і переховуватись від суду з можливістю виїзду за кордон. Стверджує, що підстав, для вчинення нових злочинів немає, оскільки раніше не судимий.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що обвинуваченим не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі саме сторін кримінального провадження, а не його окремих учасників, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін. Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, що є особливо тяжким. Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу, судом першої інстанції встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, зокрема, з огляду на особливу тяжкість інкримінованого злочину та можливу суворість покарання. Враховуючи мотиви прийнятого судом рішення, колегія суддів вважає, що такі висновки не є безпідставними з огляду на те, що обвинувачений як встановлено судом першої інстанції знає про тяжкість та міру покарання, являється громадянином Грузії, відсутнє зареєстроване місце проживання, сталі соціальні зв`язки та законне джерело доходу.

Відсутність законного джерела доходу підтверджує наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень для власного забезпечення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Продовження тримання під вартою зумовлене тим, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. В даному випадку існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованогозлочину може вдатися до відповідних дій, тому потреба у продовженні такого виняткового заходу не відпала. Ізоляція обвинуваченого від суспільства дозволяє найбільш продуктивно забезпечити мету, яка досягається запобіжними заходами, зокрема для запобігання спробам ухилитися від суду, враховуючи, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені не завершений.

Доводи обвинуваченого щодо порушення його права на захист та незабезпечення перекладача мають бути враховані судом першої інстанції під час розгляду справи по суті. В рішенні, що оскаржується не зазначено, що ОСОБА_5 звертався до суду з клопотанням про залучення йому захисника та що останній не володіє в достатній мірі мовою судочинства.

Твердження щодо відсутності підстав переховування, вчинення нових злочинів, а також наявності постійного місця проживання у м. Києві не спростовують правильність висновків суду, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції. Суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов вмотивованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких істотних порушень КПК Українипри постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3