ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 грудня 2023 року про заміну довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням на певний строк щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кропивницький (Кіровоград), який до затримання проживав за аресою: АДРЕСА_1 , з незакінченою вищою освітою, неодруженого, засудженого вироком Кіровоградського обласного суду від 09.04.1998 за ст.ст.69, 80 ч.2, 142 ч.3, 93 п.п.а,г,ж,з,і, 42 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 грудня 2023 року задоволено подання Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» та замінено ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить зарахувати в строк покарання фактично відбуте ним покарання у виді позбавлення волі.

На підтримку своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції не врахував уже відбутий строк покарання, що порушує його права, закріплені ст.ст.3,8,9,22,28,55,64 Конституції України, суперечить Рішенню Конституційного Суду України №3-349/2018 (4800/18, 1328/19, 3621/19, 6/20) від 16 вересня 2021 року.

Стверджує, що оскаржуване рішення суду суперечить ст.7 Міжнародного Пакту про громадянські та політичні права, а також практиці Європейського Суду з прав людини.

_______________________________________________________________________

ЄУНСС: 727/8257/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8

Номер провадження: 11-кп/822/57/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції тільки де-юре пом`якшила його правове становище, оскільки він вже відбув понад 26 років призначеного покарання, і загальний строк його покарання складатиме 42 роки та 11 місяців позбавлення волі.

Посилається на те, що у 2012 році відбув 15 років позбавлення волі, та саме з цього часу просить зарахувати фактично відбуте ним покарання у строк, призначений оскаржуваною ухвалою суду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Районним судом встановлено, що вироком Кіровоградського обласного суду від 09 квітня 1998 року ОСОБА_7 було засуджено за ст.ст. 69, 80 ч.2, 142 ч.3, 93 п.п. а,г,ж,з,і, 42 КК України (в редакції 1960 року) засуджено до смертної кари розстріл, з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 23 липня 1998 року вирок змінено, ухвалено вважати засудженим за ст.ст. 69, 142 ч.З, 93 п.п. а,г,ж,з,і, 80 ч.2 КК України до смертної кари розстріл, з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Кіровоградського обласного суду від 19 червня 2000 року вирок змінено, смертну кару розстріл замінено на довічне позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна.

Вирок набрав законної сили 23 липня 1998 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2019 року зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 13 квітня 1997 року по 23 липня 1998 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

02 серпня 2023 року начальник ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 звернувся з поданням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 дійсно проходить процес позитивних змін, які вже відбуваються в його особистості та вже створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, він довів, що вже став на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу суду.

Захисник підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Засуджений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про час і дату апеляційного розгляду за місцем відбування покарання, не заявляв клопотання про участь у судовому засіданні, а тому апеляційним судом не викликався.

Відповідно до ч.4 ст.405, абз.2 ч.5 ст.539 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу засудженого без його участі.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно з правилами ч.1 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).

Відповідно до положень ч.5 ст.82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Дотримуючись вказаних вимог закону, дослідивши зміст подання та додані до нього документи, що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що останній став на шлях виправлення, а тому наявні правові підстави для замінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянтом не заперечується правомірність висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.

Засуджений в апеляційній скарзі посилається виключно на те, що йому всупереч закону не було зараховано строк відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, який перевищує 15 років, тобто з 2012 року.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що норми чинного закону про кримінальну відповідальність встановлюють чіткі межі покарання, на яке може бути замінене довічне позбавлення волі, а саме від 15 до 20 років позбавлення волі.

При цьому, ч.1 ст.82 КК України, містить імперативну вказівку, що строк такого покарання обчислюється з дня заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Таким чином, правових підстав для зарахування попередньо відбутого покарання у виді довічного позбавлення волі у призначене покарання на певний строк, на підставі ч.1 ст.82 КК України, чинний закон не містить і суд таке зарахування застосовувати не вправі.

Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що довічне позбавлення волі може бути замінено засудженому ОСОБА_7 на 15 років позбавлення волі, що є мінімальним строком, передбаченим ч.5 ст.82 КК України.

Вказане не позбавляє засудженого права на подальше можливе зменшення призначеного йому покарання у межах інституту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, за умови забезпечення ним сумлінної поведінки та ставлення до праці.

Інших доводів, які б слугували підставою для зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга засудженого не містить.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 грудня 2023 року, якою засудженому ОСОБА_7 замінено покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

25.01.2024 року

(дата засвідчення копії)