УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000015 від 27.10.2023, за ознаками крмиінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі Підрозділом Територіального управління Бюро економічної безпеки в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000015 від 27.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Так, встановлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та під керівництвом якої на території м. Одеси та Одеської області діє стійке злочинне угрупування, основним напрямком незаконної діяльності є зайняття торгівлею взуттям з незаконним використанням знаку для товарів і послуг, фірмового найменування «Adidas», «Nike», «Fila», «New balance», «Reebok», «Gucci», «Channel» тощо.

Вказана контрафактна продукція імпортується разом з торгівельним знаком «Violeta Wonex» з КНДР через державний кордон України, у кожній партії у деяких коробках з зображенням «Violeta Wonex» знаходиться взуття вище вказаних відомих всесвітніх торгових знаків таких як «Adidas», «Nike», «Fila», «New balance», «Reebok», «Gucci», «Channel» тощо.

В ході досудового розслідування 21.12.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 18.12.2023 проведено обшук нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого виявлено та вилучено наступні предмети, речі та документи:

1.Мобільний телефон MotorolaG32, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

2.Мобільний телефон SamsungGalaxyJ5, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ;

3.6 аркушів з чорновими записами;

4.Сім блокнотів з чорновими записами;

5.Накладні №ЦУ-724 від 19.12.2023, №ЦУ-676 від 21.11.2023, №ЦУ-672 від 18.11.2023, №ЦУ-408 від 18.11.2023, №ЦУ-674 від 18.11.2023, №ЦУ-657 від 08.11.2023, №ЦУ-666 від 13.11.2023, експрес накладні 0823, №7742;

6.Трудовий договір між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 01.10.2018;

7.Книга відгуків і пропозицій ФОП ОСОБА_6 ;

8.Журнал реєстрації перевірок ФОП ОСОБА_6 ;

9.Прайс на 2 аркушах;

10.Рахунки на оплату №13633 від 01.10.2023, №10828 від 02.11.2023, №149 від 01.11.2023;

11.Взуття бренду «Nike»- 59 пар;

12.Взуття бренду «Adidas»- 21 пара;

13.Взуття бренду «Reebok»- 1 пара;

14.Взуття бренду «New Balance»- 13 пар;

15.Взуття, бренди та виробників якого визначити не можливо 957 пар.

21.12.023 року вилучене майно на підставі постанови детектива було визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що вилучене майно має безпосереднє відношення до вказаного кримінального провадження, оскільки містить відомості, що будуть використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження виявленого та в послідуючому вилученого майна, сторона обвинувачення просить заявлене клопотання про арешт майна задовольнити.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, зазначивши, що на даний час органом досудового розслідування не встановлено документи, які підтверджують особу орендатора вказаного контейнеру.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зауваживши, що реалі затор не може надати відповідні документи органу досудового розслідування, крім того, на думку адвоката ОСОБА_5 , висновок спеціаліста не може мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, за фактом незаконного використання знаків товарів і послуг компанії шляхом незаконного виготовлення та зберігання фальсифікованої продукції, з метою пропонування її для продажу, чи було завдано матеріальної шкоди у великою розмірі.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, відносно вилученого майна слідчий суддя приходить до переконання, що вочевидь наразі існує необхідність в його додатковому дослідженні, оскільки зафіксована внаслідок цього інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема ймовірну відповідність вказаних речей продукції з незаконно маркованими знаками для товарів і послуг.

Окрім того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилученого майна, що додатково обумовлює наразі необхідність в арешті майна.

Відносно решти вилученого майна, а саме мобільних телефонів та інших вилучених документів (блокнотів, накладних), слідчий суддя вважає, що наразі у сторони обвинувачення наявні достатні підстави припускати про їх доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки таке майно також може містити інформацію, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, додаткове дослідження якого обумовлює необхідність у проведенні інших процесуальних дій (для прикладу тимчасових доступів до речей та документів).

В цьому ж розрізі слідчий суддя погоджується звертає увагу на те, що вказані речі можуть містити відомості щодо придбання та продажу виробів взуття в порушення прав інтелектуальної власності.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів(абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, а також у випадку забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставівикладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчийсуддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000015 від 27.10.2023, за ознаками крмиінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 21.12.2023 у ОСОБА_4 , в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони користування та розпорядження, а саме:

1.Мобільний телефон MotorolaG32, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

2.Мобільний телефон SamsungGalaxyJ5, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ;

3.6 аркушів з чорновими записами;

4.Сім блокнотів з чорновими записами;

5.Накладні №ЦУ-724 від 19.12.2023, №ЦУ-676 від 21.11.2023, №ЦУ-672 від 18.11.2023, №ЦУ-408 від 18.11.2023, №ЦУ-674 від 18.11.2023, №ЦУ-657 від 08.11.2023, №ЦУ-666 від 13.11.2023, експрес накладні 0823, №7742;

6.Трудовий договір між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 01.10.2018;

7.Книга відгуків і пропозицій ФОП ОСОБА_6 ;

8.Журнал реєстрації перевірок ФОП ОСОБА_6 ;

9.Прайс на 2 аркушах;

10.Рахунки на оплату №13633 від 01.10.2023, №10828 від 02.11.2023, №149 від 01.11.2023;

11.Взуття бренду «Nike»- 59 пар;

12.Взуття бренду «Adidas»- 21 пара;

13.Взуття бренду «Reebok»- 1 пара;

14.Взуття бренду «New Balance»- 13 пар;

15.Взуття, бренди та виробників якого визначити не можливо 957 пар.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1