У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 08.09.2023 року внесені до ЄРДР за №0000315, погоджене з прокурором, відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, вважається не судимим, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, -

про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором та доданих до нього матеріалів слідує, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000315 відомості про яке внесено до ЄРДР 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в якому повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , розробили протиправний механізм, відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, протиправно, по за офіційними пунктами пропуску, переправлялись за межі території України.

На виконання вказаного протиправного механізму ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи спільно та умисно, біля 18 год. 29.09.2023, перебуваючи в «Чопському міському парку», що по вул. Миру в м. Чоп, зустрілися з ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, при цьому достовірно знаючи, що ОСОБА_9 обмежено виїзд за кордон, повідомили останньому, що можуть організувати його переправлення за кордон по за офіційними пунктами пропуску та повідомили йому механізм його незаконної переправки за кордон. За виконання вказаних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у розмові із ОСОБА_9 висунули останньому пропозицію надання їм грошові кошти у розмірі 4000 доларів США, при цьому висунули вимогу надати їм частину вказаної суми в якості завдатку.

Після цього, 30.09.2023, згідно попередньої домовленості, перебуваючи в приміщенні готелю «Європа», що по вул. Головній, 89 в м. Чоп, в рамках контролю за вчиненням злочину, ОСОБА_9 , на вимогу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 в якості завдатку грошові кошти в розмірі 2000 доларів США за організацію ними незаконого переправлення ОСОБА_9 через кордон.

Надалі, ОСОБА_7 , на виконання спільних із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 протиправних намірів, спрямованих на особисте збагачення за рахунок незаконного переправлення ОСОБА_9 за кордон, під час мобілізаційних заходів на території держави в умовах воєнного стану, 03.10.2023 року, близько 17:20 години, перебуваючи в туалетному приміщенні кафе «LaMia Pizza», що по вул. Квітковій, 21 в м. Чоп, висунув вимогу до ОСОБА_9 передати їм решту коштів у сумі 2000 доларів США, що ОСОБА_9 зробив в рамках контролю за вчиненням злочину, передавши вказану суму коштів ОСОБА_7 , який у свою чергу вказані кошти передав ОСОБА_5 та ОСОБА_8 для безпосередньої організації останніми незаконного переправлення ОСОБА_9 через кордон.

Отримавши від ОСОБА_9 другу частину обумовленої суми коштів, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізовуючи їх спільний, протиправний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництвом такими діями, сприянням їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, посадили ОСОБА_9 до автомобіля марки «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , та виїхавши з м. Чоп поїхали контрольованим прикордонним районом в сторону державного кордону України для подальшого перетину ОСОБА_9 кордону, однак, в подальшому, в с. Червоне по вул. Головній, Ужгородського району, були викриті та затриманій працівниками правоохоронних органів.

03.10.2023 року о 18 годині 05 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.10.2023 року о 20 годині 35 хвилин ОСОБА_8 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.10.2023. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Глибокий Потік Тячівського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння у його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

04.10.2023. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Хмельницької області, Кам`янець-Подільського району, с. Завалля, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, військовослужбовця 128-ої окремої гірсько-піхотної бригади, неодруженого, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння у його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

04.10.2023. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння у його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження був визначений до 04.12.2023 р.

27.11.2023, керівником Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону винесено постанову про продовження строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до 3 місяців, тобто до 04.01.2024 року.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження.

Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: протоколом огляду місця події, в ході яких виявлено та вилучено знаряддя та засоби вчиненого злочину, протоколами впізнання, протоколами допиту свідка, протоколами впізнання, заявою підозрюваного ОСОБА_8 про видачу грошових коштів, які вони отримали за організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 за кордон, протоколами НСРД відносно вказаних підозрюваних та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.10.2023 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 1 073 600 гривень, строк дії якого закінчується 01.12.2023.

Разом з цим, у сторони обвинувачення, з метою виконання завдань кримінального провадження, зокрема шляхом забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, є обґрунтована необхідність у продовженні строку досудового розслідування, для проведення ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема:

1) встановити особу по імені «Ніка», яка зі слів підозрюваного ОСОБА_7 познайомила його з ОСОБА_9 та допитати її з відомих їй обставин кримінального правопорушення;

2) розтаємнити у відповідності до вимог КПК України всі матеріали НСРД (клопотання, ухвали, протоколи), які проводились в даному кримінальному провадженні відносно підозрюваних та приєднати їх до матеріалів кримінального провадження.

Розтаємнити вказані матеріали НСРД раніше не представилось можливим у зв`язку з тривалою процедурою їх розтаємнення до якої залучається експертна комісія з питанЗакарпатській області, щодо вирішення питання зняття грифу таємності з підготовлених в рамках кримінального провадження клопотань та наданим дорученням, а також відповідної комісії Закарпатського апеляційного суду, щодо зняття грифу таємності з ухвал, які виносились слідчими суддям вказаного суду. Діяльність вказаних комісій не залежить від органу досудового розслідування.

Не відкриття сторонам всіх матеріалів провадження в порядку ст. 290 КПК є підставою для визнання таких доказів недопустимими (Постанова ВСУ від 16.03.2017 № 5-364кс16);

3) встановити причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень інших осіб та надати їхнім діям належну правову кваліфікацію;

4) долучити до матеріалів клопотання відповіді на надані в ході розслідування доручень до оперативних підрозділів;

5) здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та встановлення співучасника злочину;

6) з урахуванням зібраних доказів визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та у випадку наявності законних підстав вирішити питання щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням її у кінцевій редакції;

7) здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;

8) скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Перелічені вище слідчі та процесуальні дії мають доказове значення у провадженні, є необхідними для об`єктивного розслідування кримінального провадження та не є вичерпними, оскільки після їх проведення може виникнути необхідність у проведенні інших слідчих (розшукових) дій.

Крім того, не відкриття матеріалів НСРД, у тому числі і ухвал суду про надання дозволу на їх проведення стороні захисту в порядку ст. 290 КПК є підставою для визнання таких доказів недопустимими (Постанова ВСУ від 16.03.2017 № 5-364кс16).

А також слід врахувати, що з 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан у зв`язку із нападом регулярної армії росії на територію України, нормальна робота всіх установ України припинилася, що стало об`єктивною причиною у втраті певного процесуального часу та тривалого строку розслідування.

Оскільки на даний час з об`єктивних причин досудове розслідування завершити не вдалось, а ризики, якими керувався слідчий суддя при обранні такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшились та не припинили існувати, наявні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою до завершення досудового розслідування.

Зокрема, актуальні такі ризики, передбачені ст. 177 КПК України:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім цього, слід врахувати факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України.

Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тобто, перешкодити явці свідків до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів.

Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість продовжити відносно ОСОБА_5 дію вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та не досягне мети застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в межах строку досудового розслідування, тобто, до 04.01.2024 включно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у такому підстав. Просив продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, може знищити будь-які речі і документи, що мають значення по справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились. Додав, що злочин є тяжким.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання з викладеними в такому мотивами.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення внесеного слідчим клопотання. Зазначив, що ризики відсутні. Вказує, що його підзахисний вину визнає. Додав, що визначений судом розмір застави є непомірним для ОСОБА_5 , оскільки останній не має доходів та майна, батько пенсіонер, а мама померла, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання або зменшити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Зазначив, що у разі зменшення розміру застави, готовий внести таку та перерахувати частину грошових коштів на допомогу Збройним Силам України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000315 відомості про яке внесено до ЄРДР 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в якому повідомлено про підозру ОСОБА_5

03.10.2023 року о 18 год. 05 хв. ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.10.2023. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння у його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: протоколом огляду місця події, в ході яких виявлено та вилучено знаряддя та засоби вчиненого злочину, протоколами впізнання, протоколами допиту свідка, протоколами впізнання, заявою підозрюваного ОСОБА_8 про видачу грошових коштів, які вони отримали за організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 за кордон, протоколами НСРД відносно вказаних підозрюваних та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.10.2023 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 1 073 600 гривень, строк дії якого закінчується 01.12.2023.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слідчий суддя враховує те, що повідомлена ОСОБА_5 підозра, достатньо обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Крім цього, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч.3 ст. 332 КК України була встановлена при обранні запобіжного заходу та була предметом апеляційного розгляду.

Сукупність фактичних даних, які містяться в доданих до клопотання доказах, є достатніми для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину, знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є молодий за віком, вважається не судимим, є не одруженим.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для продовження обраного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Разом з тим, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 9 років, тому слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, може вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчому судді не надано.

Разом з тим, встановлено, що на даний час, завершити досудове розслідування неможливо, оскільки по справі необхідно виконати ряд процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , з врахуванням вимог ч.1 ст. 197 КПК України, підлягає до задоволення.

Також встановлено, що 27.11.2023, керівником Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону винесено постанову про продовження строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до 3 місяців, тобто до 04.01.2024 року.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою підлягає задоволенню в межах строків досудового розслідування, а саме до 04.01.2024 року.

Що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яка застосована до підозрюваного при обранні запобіжного заходу, слід зазначити наступне.

У даному кримінальному провадженні існує обґрунтована підозра, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 332 КК України, можливо вчинив підозрюваний ОСОБА_5 та ст.182 КПК України наполягає на тому, що застава не може бути завідомо непомірною для нього.

Згідно положень ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так при визначенні розміру застави, слідчий суддя зважає не лише на обсяг повідомленої підозри, а виходить і з тих позицій Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення «Гафа проти Мальти»).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Як встановлено слідчим суддею в судовому засіданні, наданими стороною захисту доказами підтверджується те, що ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування свою вину визнав в повному обсязі, є неодруженим, молодий за віком, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг не надходило, батько пенсіонер, мама померла. Крім цього, слідчий суддя враховує твердження самого підозрюваного, щодо можливості перерахування частини коштів внесених у якості застави на допомогу Збройним Силам України.

Рішення про суму застави має прийматися з урахуванням обставин обвинуваченого та його майна (рішення «Маргаретич проти Хорватії»).

З огляду на мету застави, головним критерієм, за яким має бути визначений розмір застави, є його достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків. Саме така позиція міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має буті враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Частина 4 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути явно непомірним для нього.

У цьому контексті помірність розміру застави не означає її відповідність вартості усіх активів підозрюваного.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції»).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Таке співвідношення неможливе у ситуації коли для внесення застави підозрюваний вимушений (1) продавати свою нерухомість або інше майно; (2) отримувати кредитні кошти під заставу або інше забезпечення; (3) зупиняти або закривати бізнес; (4) істотним чином змінювати свій спосіб життя.

Отже, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_5 , його майнового стану та майнового стану його сім`ї, кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, який відносяться до категорії тяжких злочинів, виходячи із засад розумності, пропорційності та співмірності, враховуючи рішення ЄСПЛ та положення ст. 183 КПК України, а саме те, що визначення розміру застави є правом слідчого судді, слідчий суддя вважає за доцільне зменшити розмір застави, визначений, підозрюваному ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000315, внесеному до ЄРДР 08.09.2023 року, 06.10.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду з 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 073 600 грн. до 70 (сімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 187 880 грн., оскільки визначення застави саме в такому розмірі, не буде завідомо непомірним для підозрюваного та його сім`ї, буде достатньою мірою гарантувати належну процесуальну поведінку останнього та виконання ним покладених на нього обов`язків, також враховуючи вагомість ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, і може гарантувати, виконання підозрюваним покладених на нього певних процесуальних обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 193, 197, 199, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого - задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, вважається не судимим, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме - до 04.01.2024 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 70 (сімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 187 880 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою,

не відлучатись із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду,

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

утриматися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні,

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1