Справа № 303/1392/22
Провадження №1-кс/303/142/24
УХВАЛА

29 січня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 по справі за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача сектору дізнання ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 від 10.01.2024 року у кримінальному провадженні № 0000434 від 12.10.2021 року,

в с т а н о в и в:

В провадженні слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 знаходиться скарга ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача сектору дізнання ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 від 10.01.2024 року у кримінальному провадженні № 0000434 від 12.10.2021 року.

26 січня 2024 року скаржник подав до суду заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 . Дану заяву мотивує тим, що в нього недовіра до судді, тому він просить задовольнити заяву про відвід судді ОСОБА_4 .

В судовому засіданні скаржник підтримав заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 та пояснив, що вказаний суддя неодноразово приймав рішення за його скаргами в даному кримінальному провадженні, якими відмовляв в їх задоволенні або повертав йому скарги та клопотання. В зв`язку з цим в нього є сумніви щодо неупередженості слідчого судді.

Дізнавач сектору дізнання ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд заяви про відвід без його участі. Одночасно зазначив, що заперечує щодо відводу судді ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши заяву про відвід суд приходить до висновку, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Стаття 75 КПК України визначає підстави, за наявності яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Заява про відвід судді може бути заявлена особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч.2 ст.80 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто повинен містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі в судовому провадженні.

Наведені заявником підстави відводу слідчого судді ОСОБА_4 не є обставинами, що відповідно до ст. 75 КПК України виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Більшість вказаних заявником доводів заявленого відводу ґрунтуються винятково на його незгоді із ухвалами суду у кримінальному провадженні.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Слідчий суддя звертає увагу, що процесуальні рішення слідчого судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді, слідчого судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на необ`єктивність та упередженість слідчого судді ОСОБА_4 в розгляді вказаної справи, не встановлено, та будь-яких доказів такої упередженості заява про відвід не містить, а незгода з процесуальним рішенням не може бути підставою для відводу.

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Так, судом встановлено, що жодних розумних мотивів для відводу заява не містить, в заяві відсутні факти і обставини, які на думку суду, можуть бути підставами для звернення із заявою про відвід слідчого судді, будь-якого розумного обґрунтування з відповідними доводами, доказами та мотивами своєї правової позиції заява також не містять. Крім того, доводи заяви полягають у незгоді з судовим рішенням, яке буде ухвалено слідчим суддею ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, що може бути оцінено лише апеляційною інстанцією у порядку передбаченому процесуальним законом.

З урахуванням вище викладеного, приходжу до висновку про необхідність відмови у задоволенні відводу.

Керуючись ст.75, 80, 81 КПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 по справі за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача сектору дізнання ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 від 10.01.2024 року у кримінальному провадженні № 0000434 від 12.10.2021 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Іван КОТУБЕЙ