В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 27.06.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глинськ, Калинівського району, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 27 червня 2023 року, приблизно о 12 год 25 хв, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volvo FH 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом марки «Schmitz SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи на території плодоовочевої бази, розташованої в місті Києві по вулиці Каховській, 64, розпочав рух заднім ходом в бік рампи складського приміщення, з метою вивантаження вантажу, який знаходився в напівпричепі.

В цей час, пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на рампі складу між колонами № 6 та № 7, позаду напівпричепа, в межах його габаритів.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; підпункт «б» п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.9: під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volvo FH 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи на території плодоовочевої бази, біля рампи, де знаходились люди, проявляючи злочинну самовпевненість, не маючи перешкод технічного характеру, усвідомлюючи, що перебуває в умовах обмеженої оглядовості дорожньої обстановки з робочого місця водія, яка обумовлена рухом транспортного засобу заднім ходом, достеменно знаючи, що на таких ділянках дороги найбільш вірогідна поява пішоходів, та в будь-який момент дорожня обстановка може змінитися, не переконавшись, що початок руху буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам, маючи об`єктивну змогу завчасно виявити пішохода ОСОБА_8 та обрати безпечні прийоми керування, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, не скористався допомогою інших осіб, попередньо узгодивши з ними умовні сигнали, які б забезпечували безпеку його руху, та перебуваючи біля колон № 6 та № 7 рампи складських приміщень плодоовочевої бази у м. Києві, загрожуючи життю і здоров`ю громадян, розпочав рух заднім ходом, в процесі якого, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких він помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав наступні тілесні ушкодження: крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в правій лобно-тім`яно-скроневій області та лівій скронево-тім`яній області, багато-фрагментарно-уламковий перелом кісток склепіння та основи черепа, розриви твердої мозкової оболонки, крововиливи під оболонки та шлуночки головного мозку, забита рана в області правої вушної раковини, садно в скроневій області праворуч, синець на верхньому віці правого ока, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Volvo FH 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 вимогам п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини справи визнав. Зазначив, що з загиблим він раніше знайомий не був. Того дня він привіз до Києва товар та чекав на розвантаження. Через десять хвилин до нього підійшли та сказали куди необхідно припаркуватися. Здати назад за один прийом він не міг, оскільки з боків були автомобілі. Після кількох прийомів він зупинився та вийшов подивитися скільки залишилося місця. Надалі ним почали керувати, показувавши куди необхідно заїжджати, при цьому видимість була обмежена. Потім, вже вийшовши з машини він побачив, що між колонами лежав чоловік, який ним керував і якого він тільки чув по голосу. Також повідомив, що перед здійсненням руху він не просив допомоги, а потерпілий з власної ініціативи вирішив ним керувати.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому та просив не застосовувати до нього покарання пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що загиблий ОСОБА_8 являється її братом. 27 червня приблизно о 13 год. 30 хв. прийшов товариш її брата та повідомив, що на ОСОБА_8 наїхала фура, після чого вона приїхала на базу, де працівник швидкої повідомив її про смерть ОСОБА_8 . Також зазначила, що обвинувачений у день похорону зателефонував їй та запропонував компенсувати витрати. Крім цього, їй були надіслані кошти, які нею були повернуті через не бажання їх примати. При призначенні покарання обвинуваченому, заперечувала проти надання обвинуваченому іспитового строку та просила призначити покарання пов`язане з позбавленням волі, оскільки на її думку, людина яка так самовпевнено керує транспортним засобом не має права взагалі сідати за кермо.

Крім показань обвинуваченого у судовому засіданні, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Так, відповідно до рапорту поліцейського роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 УПП у м. Києві ДПП, 27.06.2023 о 12 год. 27 хв. від чергового «Київ-55» отримано виклик «ДТП з потерпілим» за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 64. Прибувши за вказаною адресою було виявлено автомобіль «Volvo FH 500», д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що на території овощебази за адресою: вул. Каховська, 64, паркувався, рухаючись заднім ходом до рампи регулював рух ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після паркування водій піднявся до рампи де вже лежав ОСОБА_8 у крові.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.06.2023 складеного слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 в присутності водія ОСОБА_3 з приводу наїзду на пішохода, в м. Києві по вул. Каховській, 64, на території овочебази виявлено автомобіль «Volvo FH 500», д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», д.н.з. НОМЕР_2 , на задній частині якого наявні плями бурого кольору схожі на кров. Також виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився в автомобілі швидкої допомоги та території овочебази.

Відповідно до висновку експерта від 18.07.2023 № 021-1587-2023, складеного Лівобережним відділенням № 1 відділу судово-медичної експертизи трупів за результатами судово-медичної експертизи призначеної на підставі постанови слідчого СУ ГУНП в м. Києві від 27.06.2023, (1) смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2., настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток черепу і крововиливом під оболонки та шлуночки головного мозку. (2.3.4.5.) при судово-медичному дослідженні трупа виявлено: крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в правій лобно-тім`яно-скроневій області та лівій скронево-тім`яній області, багато-фрагментарно-уламковий перелом кісток склепіння та основи черепа, розриви твердої мозкової оболонки, крововиливи під оболонки та шлуночки головного мозку. Забита рана в області правої вушної раковини, садно в скроневій області праворуч, синець на верхньому віці правого ока. Виявлені ушкодження були спричинені тупими предметами. Характер, особливості ушкоджень, їх локалізація та розташування, вказує на те, що в даному випадку мало місце стискання голови з боків внаслідок дорожньо-транспортного випадку, які могли утворитись в термін і при обставинах, що вказані в постанові. Виявлені ушкодження мають ознаки при життєвості, виникли в короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті. Вищеописані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Між виявленими ушкодженнями та настанням смерті потерпілого вбачається прямий (причинно-наслідковий) зв`язок. (6.7.) для вирішення питання, знаходився потерпілий в статичному положенні чи рухався, а також про положення тіла в момент первинного контакту з автомобілем судово-медичних даних не має. (8.) При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2. не знайдено метиловий та етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери.

Згідно висновка експерта від 10.07.2023 № СЕ-19/111-23/33263-ІТ, складеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України за результатами проведення судової автотехнічної експертизи призначеної на підставі постанови від 27.06.2023 слідчого ВРЗ у СТ ОСОБА_10 , на момент огляду автомобіля марки «Volvo FH 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані.

Відповідно до протоколу огляду від 30.06.2023 складеного слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , проведено огляд роздруківок стрічок тахографа встановленого на автомобілі марки «Volvo FH 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час огляду встановлено, що автомобіль в період часу з 12:20 до 12:22 та в період часу з 12:23 до 12:25 рухався зі швидкістю до 5 км/год, з зупинкою між часом 12:22 та 12:23. Час та характер руху автомобіля з 12:20 до 12:25 відповідає часу скоєння кримінального правопорушення, а саме ДТП, та характеру руху автомобіля, який встановлено відповідно протоколу огляду цифрового носія інформації від 29.06.2023.

Згідно протоколу огляду цифрового носія інформації від 29.06.2023, складеного слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , 27.06.2023 о 09:32:02, на рампі складу перебувають люди, палети з товаром, вилкові навантажувачі кара. Вилкові навантажувачі рухаються рамкою перевозячи палети з товаром. На позначці часу 09:33:12 з складу виходить чоловік, одягнений в футболку сірого кольору, штани чорного кольору, кепку (бейсболку) чорного кольору, взуття чорного кольору, який в руках тримає бутилу води. Зазначений чоловік підходить до вилкового навантажувача, який стоїть на рампі за колоною. Перед зазначеним навантажувачем у рампи стоїть вантажний автомобіль або напівпричіп. Видно задню частину будки. Чоловік в кепці обходить вилковий навантажувач та становиться за ним, відповідно напрямку зйомки з камери. На позначці часу 09:34:03 на кадрах відеозапису з`являється верхня частина напівпричепа яка рухається заднім ходом, в бік рампи та вилкового навантажувача. Напівпричіп зупиняється після чого одразу починає рух вперед. На позначці часу 09:34:45 на кадрах відеозапису з`являється верхня частина напівпричепа яка рухається заднім ходом, в бік рампи та вилкового навантажувача. Напівпричіп повільно рухається заднім ходом та на позначці часу 09:35:00 зупиняється перед рампою, де в цей час знаходяться люди. На позначці часу 09:35:21 напівпричіп починає рух назад. Рух назад був на незначну відстань, після чого напівпричіп впершись в рампу зміщається дещо вперед та зупиняється на позначці часу 09:35:23. Після зупинки напівпричепа, люди які перебували на рампі відбігають від місця, де зупинився напівпричіп, дехто береться руками за голову. Деякі люди підбігають до вказаного місця. Один чоловік бере картон та кладе його на рампу навпроти напівпричепа.

Відповідно до висновка експерта від 20.07.2023 № СЕ-19-23/37165-ІТ, складеного Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, призначеної постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , у даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_3 , керуючи вантажним автомобілем «Volvo FH 500», номерні знаки НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», номерні знаки НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій вантажного автомобіля «Volvo FH 500», номерні знаки НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», номерні знаки НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , який знаходився позаду напівпричепа, в межах його габаритів, шляхом виконання вимог пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху. Оскільки у водія автомобіля марки «Volvo FH 500», номерні знаки НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», номерні знаки НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху, що у свою чергу, з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яким він обвинувачується, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень Європейського суду з прав людини означає, що сукупність обставин справи встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, посткримінальну поведінку обвинуваченого, те, що останній раніше не судимий та має на утриманні неповнолітню дитину.

Як витлумачено у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 по справі № 695/492/20, активне сприяння розкриттю злочину як обставина, яка пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виражалося у наданні обвинуваченим органу досудового розслідування та суду пояснень щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Як роз`яснено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 винесеній у справі № 702/301/20, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 14.09.2023 за результатами розгляду справи № 524/12818/21, санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає суду можливість як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Указане положення закону має альтернативний характер застосування і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд («судова дискреція») залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків, тощо.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності встановлених судом пом`якшуючих обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку, позицію сторони обвинувачення та потерпілої в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обґрунтованим, оскільки не застосування судом такого виду додаткового покарання не буде мати позитивного впливу на виправлення засудженого, який проявив неуважність, порушивши правила дорожнього руху, що призвело до наслідків у виді смерті потерпілого і не буде сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів особи й суспільства.

В свою чергу, суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, виходячи з наступного.

У розрізі вказаної справи, призначене покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК, є співмірним характеру вчиненого та даним про особу обвинуваченого, справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд зазначає, що у кримінальному праві виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення.

Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального.

Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого в результаті застосування до нього покарання відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним власної суспільно небезпечної дії.

При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини справи.

Вищевказаний правовий висновок щодо застосування положень ст. 75 КК України, викладено у постанові Верховного Суду від 04.12.2023 по справі № 462/3095/20.

Враховуючи викладене, та беручи встановлені судом обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням, суд не вбачає.

Аналогічного висновку про відсутність підстав для застосування судом положень ст. 75 КК України щодо обвинуваченого, визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що спричинило смерть потерпілого, дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 674/1446/20.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2023, постановленою у кримінальному провадженні № 0000668 від 27.06.2023 за ознаками вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на автомобіль «Volvo FH 500», номерні знаки НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», номерні знаки НОМЕР_2 , належний ОСОБА_11 , із забороною відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судовий розгляд справи по суті завершено, суд вбачає за необхідне скасувати арешт накладений на належний ОСОБА_11 автомобіль «Volvo FH 500», номерні знаки НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», номерні знаки НОМЕР_2 .

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 72, 286 КК України, ст. ст. 100, 124, 128, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 72 КК України, призначене ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки виконувати самостійно.

Після набрання вироком законної сили строк відбування основного покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 .

Арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2023 у справі № 761/23179/23 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 27.06.2023 на автомобіль «Volvo FH 500», номерні знаки НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», номерні знаки НОМЕР_2 , належні ОСОБА_11 , із забороною відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні: що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль «Volvo FH 500», номерні знаки НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24», номерні знаки НОМЕР_2 , передані на зберігання ОСОБА_11 на підставі розписок від 12.07.2023 та від 02.08.2023 - залишити у володінні власника.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 00 коп. за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-23/33263-ІТ від 10.07.2023 та 3 346 (три тисячі триста сорок шість) грн. 00 коп. за проведення судової експертизи № СЕ-19-23/37165-ІТ від 20.07.2023, а всього суму 5 736 (п`ять тисяч сімсот тридцять шість) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя