печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

за участі:

адвоката - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в режимі відеоконференції провадження №757/42880/23-к за скаргою адвоката ОСОБА_6 про скасування повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 від 26.08.2022 про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000510 від 13.06.2022, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 в провадження судді Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 про скасування повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 від 26.08.2022 про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000510 від 13.06.2022.

В обґрунтування доводів та вимог скарги адвокат вказує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, оскільки вручено з порушенням процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру та без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння.

Відтак, адвокат вважає підозру необґрунтованою, оскільки в ній відсутні фактичні обставини події, підтверджені доказами, які б вказували на наявність складу злочину, а тому просить суд скасувати повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 від 26.08.2022 про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Адвокат в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи скарги підтримав та просив задовольнити вимоги скарги.

Прокурор в судовому засіданні подав до суду заперечення, в яких вказав на безпідставність доводів скарги та просив відмовити у задоволенні скарги. Зазначив, що підозра є обґрунтованою, яка підтверджується належними доказами та обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених статтею 7 КПК України вважає, що предметом судового контролю слідчим суддею під час розгляду скарги на повідомлення про підозру є: обґрунтованість підозри, оскільки перевірки слідчим суддею саме обґрунтованості підозри є бар`єром для необгрунтованого кримінального переслідування та засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження - щоб жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; форма та зміст документу - повідомлення про підозру, а також порядок повідомлення про підозру (наявність повноважень в особи, яка здійснила таке повідомлення).

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та за фактами вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 209 та ч. 3 ст. 358 КК України.

26.08.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, з обґрунтувань скарги вбачається, що 26.08.2022 повідомлення про підозру надіслане ОСОБА_4 поштовим зв`язком (поштові відправлення АТ "Укрпошта" № 053 за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Лісова 42Д, квартира 2). Зазначене поштове відправлення не було вручене адресату та повернуте до ГСУ НП України "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується роздруківкою із сайту АТ "Укрпошта".

26.08.2022 повідомлення про підозру надіслане ОСОБА_4 поштовим зв`язком (поштові відправлення АТ "Укрпошта" № 045 за адресою: Київська обл. с. Дмитрівка, вул. Промислова, 22). Зазначене поштове відправлення не було вручене адресату та повернуте до ГСУ НП України "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується роздруківкою із сайту АТ "Укрпошта".

26.08.2022 повідомлення про підозру надіслане ОСОБА_4 поштовим зв`язком (поштові відправлення АТ "Укрпошта" № 061 за адресою: АДРЕСА_1 ). Зазначене поштове відправлення не було вручене адресату та повернуте до ГСУ НП України "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується роздруківкою із сайту АТ "Укрпошта";

26.08.2022 повідомлення про підозру вручене під розписку ОСОБА_10 для передачі ОСОБА_4

26.08.2022 повідомлення про підозру вручене під розписку секретарю Дмитрівської сільської ради ОСОБА_11

26.08.2022 повідомлення про підозру направлено поштовим зв`язком (поштові відправлення АТ "Укрпошта" № 037 зазначене поштове відправлення також не вручено) та шляхом направлення електронного листа на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 до КП "Сіті-Сервіс", організація яка здійснює обслуговування будинку за адресою м. Ірпінь вулиця Лісова 42Д для передачі ОСОБА_4 та скан копія повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у т. ч. із накладенням КЕП слідчим у день його складання відправлено за допомогою месенджера WhatsApp на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_12 для передачі ОСОБА_4 .

02.06.2023 матеріали стосовно підозрюваного ОСОБА_4 виділено в окреме кримінальне провадження та присвоєно № 0001025.

Так, оцінюючи порядок здійснення повідомлення про підозру від 26.08.2023 у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 щодо ОСОБА_4 , слідчий суддя звертає увагу, що загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Згідно вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Аналізуючи вище викладені норми закону, слід дійти висновку, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію; повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу.

Глава 11 КПК України у статтях 133 та 135 регулює питання порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні слідчим та прокурором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 КПК України, слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

Частини 1 та 7 статті 135 КПК України визначають, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою; повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 541 КПК України міжнародна правова допомога - це проведення компетентними органами однієї держави процесуальних дій, виконання яких необхідне для досудового розслідування. Згідно ч. 1 ст. 548 КПК України запит (доручення, клопотання) про міжнародне співробітництво складається органом, який здійснює кримінальне провадження, або уповноваженим ним органом згідно з вимогами цього Кодексу та відповідного міжнародного договору України, а за його відсутності - згідно з цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 551 КПК України суд, прокурор або слідчий за погодженням з прокурором надсилає до уповноваженого (центрального) органу України запит про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні, яке він здійснює. Частина 1 статті 566 КПК України передбачає, що особу, яка перебуває за межами України, для провадження слідчих чи інших процесуальних дій на території України викликають повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу. Запит (доручення) у рамках міжнародної правової допомоги про виклик особи, яка перебуває за межами України, направляється компетентному органу іноземної держави не пізніше шістдесяти діб до дати явки особи або в інший строк, передбачений міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, вказані нормативні положення чітко передбачають порядок здійснення слідчим та прокурором повідомлення (у тому числі і виклику особи) у кримінальному провадженні, які не були дотриманні стороною обвинувачення.

Так, згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 19.09.2023 № 91-45239/18/23 на адвокатський запит від 15.09.2023 та наявних інформації у матеріалах кримінального провадження № 0000510 від 13.06.2022 вбачається, що останній перетин державного кордону України ОСОБА_4 у напрямку виїзду повітряним транспортом (Київ-Варшава) мав місце 15.02.2022.

Отже, у сторони обвинувачення ще до складання письмового повідомлення про підозру була наявна оперативна інформація про виїзд ОСОБА_4 за кордон до початку кримінального провадження, так і до події кримінального правопорушення.

Незважаючи на наявність інформації про вказаний виїзд ОСОБА_4 за межі України, сторона обвинувачення не вжила жодних належних і достатніх заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Зокрема, стороною обвинувачення не вжито заходів щодо перевірки наявної інформації про перетин ОСОБА_4 державного кордону у напрямку виїзду, шляхом надіслання запиту і отримання інформації із системи "Аркан", яка функціонує на підставі Положення про інтегровану міжвідомчу інформаційно-телекомунікаційну систему щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (затв. спільним Наказом № 284/287/214/150/64/175/266/75 від 03.04.2008 року).

Таким чином, лише після встановлення реального місцезнаходження ОСОБА_4 сторона обвинувачення мала здійснити процесуальну дію щодо здійснення повідомлення про підозру, шляхом вручення раніше складеного письмового повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлення, тобто у визначений положеннями ст. ст. 278, 111, 133, 135, 541, 548 та 551 КПК України спосіб.

Крім того, під час досудового розслідування стороною захисту на адресу органу досудового розслідування подавалися клопотання (від 28.09.2022, та 08.06.2023) щодо допиту ОСОБА_4 у режимі відеоконференції або у порядку міжнародного співробітництва. В даних клопотаннях зазначено адресу місцеперебування ОСОБА_4 у Королівстві Бахрейн, де він проживає на законних підставах та докази такого проживання.

Разом із тим, клопотання сторони захисту про допит підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування залишені без задоволення.

Отже, станом на 26.08.2022 року ОСОБА_4 вже більше шести місяців не проживав за зареєстрованим місцем проживання у місті Ірпінь Київської області, що спростовує твердження сторони обвинувачення саме про тимчасову відсутність ОСОБА_4 за наявними адресами місця проживання останнього та свідчить про безпідставність застосування стороною обвинувачення положень ч. 2 ст. 135 КПК України щодо вручення письмового повідомлення про підозру. У зазначеному випадку сторона обвинувачення мала керуватись не положеннями частини 2, а положеннями частини 7 статті 135 КПК України.

Таким чином, доводи сторони захисту є обґрунтованими та доведеними.

Варто зауважити, що право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним із складових елементів визначеного в статті 6 Конвенції права на справедливий суд. Так, стаття 6 § 3 a) вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Kamasinski (Камазінскі) проти Австрії, § 79; Pelissier і Sassi (Пеліс`є і Сассі) проти Франції [ВП], § 51). Стаття 6 § 3 a) Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 59; Penev (Пенєв) проти Болгарії, §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, створюючи інформацію і не повідомляючи про це сторону захисту (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 65).

Як вже зазначалось вище, законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає терміни «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру.

Сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюють поняття «здійснити повідомлення про підозру».

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що слідчим не дотримано процедури вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру від 26.08.2022 у вчиненні кримінального правопорушення. Вказані обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 здійснено без дотримання належної процедури вручення письмового повідомлення про підозру, що свідчить про не набуття ОСОБА_4 в належний спосіб статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 року.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Окрім того, слід зазначити, що згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

Поряд із цим, у рішенні у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

У рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Згідно положень глави 24 КПК України, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду, а тому, за об`єктивним переконанням слідчий суддя приходить до висновку, що доводи сторони обвинувачення, які б пов`язували ОСОБА_4 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.190 КК України, а також щодо необхідності перевірки обставин та їх оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні стосовно здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, є безпідставними та передчасними.

Зважаючи на викладені обставини, недотримання положень процесуального закону при повідомленні особі про підозру, тягне за собою й взагалі його відсутність, та вказує на неналежність зібраних доказів отриманих після встановлених порушень.

За наведених вище обставин, враховуючи, що органом досудового розслідування не дотримано порядок повідомлення особі про підозру, та своє підтвердження знайшли доводи, викладені стороною захисту у поданій скарзі, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити частково, а повідомлення про підозру скасувати.

Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги захисника щодо зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки кримінально процесуальним законом не визначено механізм реалізації таких дій.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати, складене повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 26.08.2022 про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000510 від 13.06.2022.

В іншій частині вимог - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1