Провадження № 1-кс/201/4333/2022
УХВАЛА

Іменем України

12 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

дізнавача ОСОБА_3 ,

власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокуратура Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000454 від 07.10.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що 06.10.2023 до ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт працівників поліції про те, що 06.10.2023 за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 20, встановлено транспортний засіб «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками знищення він-номера кузова.

06.10.2023 оглянуто вказаний транспортний засіб за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 20, під час огляду ОСОБА_5 надані ключі від вказаного транспортного засобу, які поміщено у паперовий конверт та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу, яке було поміщено у спец.пакет № PSP1341222.

Відповідно до пояснення ОСОБА_5 , приблизно о 10 год. 00 хв. його зупинили працівники патрульної поліції, які в ході перевірки транспортного засобу помітили, що він-код перебуває у знищеному стані через іржу.

Ключі від транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію та автомобіль марки Mercedes Vito, д/н НОМЕР_1 , сірого кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, тому необхідно забезпечити їх збереження, в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, до прийняття остаточного рішення по справі, шляхом накладення арешту.

На підставі викладеного, просив накласти арешт, заборонивши відчуження, розпорядження та/або користування наступним майном: ключами від транспортного засобу; свідоцтвом про реєстрацію; автомобілем марки автомобіль марки Mercedes Vito, д/н НОМЕР_1 , сірого кольору - з метою збереження речових доказів.

Дізнавач в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти передання транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику.

Власники майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснили, що автомобіль марки Mercedes Vito, д/н НОМЕР_1 придбаний ними ще у 2007 році з торгів за кредитні кошти, за плином часу він-код дійсно пошкоджений іржею, жодного втручання у він-код вони не здійснювали, автомобіль перебуває у їх постійному користуванні, необхідний для ведення домашнього господарства, про що надали суду відповідні документи, які долучені і досліджені під час розгляду клопотання, просили передати транспортний засіб на відповідальне зберігання, щодо проведення експертизи не заперечували.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, надані представниками власника документи, приходить до такого висновку.

До ВП №5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровської області 06.10.2023 надійшов рапорт працівників поліції про те, що 06.10.2023 за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 20, встановлено транспортний засіб «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками знищення він-номера кузова.

06.10.2023 оглянуто вказаний транспортний засіб за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 20, під час огляду ОСОБА_5 надані ключі від вказаного транспортного засобу, які поміщено у паперовий конверт та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу, яке було поміщено у спец.пакет № PSP1341222, а також вилучено транспортний засіб «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, про що складно протокол огляду.

Як видно із долучених до протоколу огляду фотографій транспортного засобу «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , він код пошкоджений внаслідок іржі.

Відповідно до пояснення ОСОБА_5 під час перевірки транспортного засобу встановлено, що він-код знищений через іржу.

Постановою дізнавача від 07.10.2023 вилучені речі визнані речовими доказами.

Статтею 237 КПК України регламентовані правила проведення огляду. Так, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч. 1 ст. 100 КПК). Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Виходячи з приписів ч. 5 ст. 171 КПК України арешт за клопотанням слідчого накладається на тимчасово вилучене майно - майно, яке вилучене під час обшуку, але дозвіл на вилучення якого не був наданий слідчим суддею в ухвалі про обшук.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

З огляду на викладене, суддя слідчий вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна та слідчим суддею враховано розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки вилучені під час обшуку предметі і документи, а також автомобіль можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно із ст. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З урахуванням презумпції невинуватості, навіть наявність у особи процесуального статусу підозрюваного не означає обов`язкового і однозначного постановлення щодо неї обвинувального вироку. Відтак, навіть можливе застосування в майбутньому конфіскації автомобіля як виду покарання не пропорційне обмеженню права користування підозрюваним цим майном на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, передача в позику, знищення, переробка і т. ін.).

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна, наприклад, довірчому власнику майна, орендатору тощо. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах (наприклад, договір найму, договір управління майном).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

На переконання слідчого судді, будь-які умисні дії щодо майна включаються в поняття «розпорядження» - правомірності власника.

Дізнавачем і прокуроромдоведено, що майно, мова про яке йдеться в клопотанні, має значення для досягнення цілей кримінального провадження, з ним потрібно проводити в подальшому слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) у виді заборони розпорядження майном. А тому в цій частині клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, зважаючи на встановлену наявність у транспортного засобу ознак речового доказу, завдання кримінального провадження і мета арешту не вимагають його недоторканості і збереження безпосередньо в тому стані, в якому він був виявлений під час вчинення кримінального правопорушення. Тобто звичайне зношення майна в природніх умовах не зашкодить його використанню з визначеною метою.

При прийнятті рішення слідчий суддя враховує те, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено.

Заборона на володіння та користування цим транспортним засобом не є пропорційною, оскільки автобус використовується у підприємницькій діяльності та здійснює перевезення. Пошкодження, на які вказує слідчий, не є значними, тому, на думку слідчого судді, необхідність заборони на володіння та користування вказаним транспортним засобом, є недоведеною.

Разом з цим, відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази можуть бути передані законному володільцю на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Транспортний засіб опечатаний слідчим, але зберігається під небом на спеціалізованому майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.

Тому, зважаючи на відсутність даних щодо порушених інших кримінальних проваджень, в яких фігурує вказаний транспортний засіб, а також того, що в рамках даного кримінального провадження не всі слідчі дії із ним проведені, враховуючи думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе передати ТЗ його власнику ОСОБА_4 і користувачеві ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.

Тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладання арешту на вказаний транспортний засіб, шляхом позбавлення права на розпорядження з передачею їх на відповідальне зберігання власнику.

На думку слідчого судді, вилучення майна, яке зазначене в клопотанні слідчого, не реалізує мету кримінального процесуального інституту арешту майна.

Що стосується ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, то як видно із матеріалів клопотання, то вказані предмети жодним чином не відіграють роль речового доказу, не містять слідів підробки, ані протокол огляду, ані рапорт такої інформації не містить, а тому у задоволенні клопотання у цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене під час огляду 06.10.2023 майно, а саме:

транспортний засіб «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору - з метою збереження речових доказів, шляхом позбавлення права на розпорядження до скасування у встановленому КПК України порядку.

У задоволенні клопотання у іншій частині відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу повернути власнику ОСОБА_4 або користувачеві ОСОБА_5 вилучені під час проведення огляду 06.20.2023 майно, а саме:

ключі від транспортного засобу «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 ;

свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу негайно передати транспортний засіб «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 - на відповідальне зберігання його власникові ОСОБА_4 або користувачу ОСОБА_5 або їх уповноваженому представнику.

Заборонити ОСОБА_4 і ОСОБА_5 розпоряджатись вказаним транспортним засобом, а саме, відчужувати, розбирати його повністю або частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повідомляти письмово слідчого/дізнавача про зміну місця зберігання (гаражування) транспортного засобу та надавати доступ до місця його зберігання за першою вимогою слідчого/дізнавача і, за необхідності, за вимогою слідчого/дізнавача доставляти вищевказаний транспортний засіб для проведення слідчих дій.

Зобов`язати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 надавати доступ до транспортного засобу - за першою вимогою слідчого/дізнавача і, за необхідності, за вимогою слідчого/дізнавача доставляти транспортний засіб для проведення слідчих дій.

Уповноваженій особі органу досудового розслідування, прокурору у кримінальному провадженні або іншій уповноваженій особі попередити ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під розпис про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України в разі вчинення будь-яких незаконних дій щодо арештованого транспортного засобу.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Повний текст ухвали оголошено 17 жовтня 2023 року о 18 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1