Справа № 485/1240/23
Провадження №1-кп/485/114/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження № 0001761 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Снігурівка Миколаївської області, утриманців не маючої, пенсіонерки, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

за ч.1 ст.110 КК України,

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_4 , яка є громадянкою України не підтримуючи державну владу в Україні, будучи проросійськи налаштованою особою, надала допомогу державі агресору під час тимчасової окупації м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, в утвердженні тимчасової окупації на шкоду основам національної безпеки України.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.03.2022 військовослужбовці збройних сил РФ силовим способом з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно захопили та фактично здійснили окупацію території м. Снігурівка Миколаївської області шляхом зосередження навколо м. Снігурівка, збройних підрозділів РФ та встановлення контрольно-пропускного режиму в`їзду та виїзду з міста.

Далі, не пізніше 25.07.2022, з метою встановлення контролю на тимчасово окупованій території частини Миколаївської області невстановлені під час досудового розслідування особи з числа військовослужбовців зс РФ та інших представників держави-агресора, створили незаконний орган влади (окупаційну адміністрацію) «Військово-цивільну адміністрацію Снігурівського району Херсонської області», до підпорядкування якої також, серед інших, ввійшло і м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області.

Як встановлено, планування, фінансування та реалізація утвердження окупаційної адміністрації, функціонування незаконних органів влади на тимчасово окупованих територіях, інші дії держави агресора, направлені на шкоду основам національної безпеки України, організовуються та здійснюються силами ЗС РФ, Головного розвідувального управління Генерального штабу ЗС РФ, Федеральної служби безпеки РФ, найманців, інших представників такої країни-агресора, а також громадян України, які на добровільній основі погодились надавати допомогу державі-агресору, в т.ч. і шляхом здійснення інформаційно-пропагандистської діяльності.

Однією з таких осіб, яка не підтримуючи державну владу в Україні, будучи проросійськи налаштованою особою, надала допомогу державі агресору під час тимчасової окупації в м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, в утвердженні тимчасової окупації на шкоду основам національної безпеки Україні, є місцева мешканка вказаного населеного пункту, громадянка України - ОСОБА_4 .

Так, у період з 23 по 27 вересня 2022 року, невстановленими на даний час представниками «Військово-цивільної адміністрації Снігурівського району Херсонської області», з метою утвердження влади РФ на тимчасово окупованих територіях України, було реалізовано проведення так званого «референдуму» за приєднання до складу РФ окупованих нею територій Миколаївської області, серед яких і м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області.

При цьому, з метою звернення уваги суспільства, як громадян України так і інших країн, до вказаної події, виправдання, легітимізації своїх дій, створення хибної уяви щодо підтримки більшістю населення України ідей референдуму, вказаними невстановленими особами було сплановано та в подальшому реалізовано виготовлення та поширення в загально доступних засобах масової інформації так званих «агітаційних» відеоматеріалів щодо підтримки місцевим населенням окупованих територій Миколаївської області проведення «референдуму» за приєднання до складу РФ таких територій України.

В свою чергу, 25 вересня 2022, точний час встановити не вдалось, ОСОБА_4 , знаходячись у публічному місці біля Снігурівського будинку творчості дітей та юнацтва за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на допомогу державі агресору, збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з метою ослаблення національних інтересів України, сприяння російській федерації та її представникам у порушенні суверенітету України, створення в суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб збройних сил РФ щодо вторгнення та окупації частини території суверенної держави України, в порушення вимог ст.ст. 1, 2, 65, 68 Конституції України, вербально у бесіді (інтерв`ю) з невстановленим на даний час представником засобів масової інформації, під час якої використовувалося аудіо та відео запис, тобто усвідомлюючи публічність своїх дій, висловила власну позицію щодо підтримки проведення так званого «референдуму» та публічно закликала до невизначеного кола осіб ідеї змінити межі території та державного кордону України з метою приєднання окупованих територій України до складу РФ, а саме надала наступний коментар: «Помощь мы получаем только от Росси, и гуманитарку, и деньги. И вообще, я считаю, что законы России намного лучше наших и жить по ним будет нам всем проще - это моё личное мнение, но я призываю всех, кто в здравом уме, решить эту проблему референдума - идти голосовать».

Відеозапис з фрагментом висловлювань ОСОБА_4 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 26.09.2022 поширено невстановленими на даний час особами у мережі Інтернет, зокрема на телеграм-каналі російського засобу масової інформації « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який на той період мав більше 15 тисяч підписників.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.110 КК України, як публічні заклики до вчинення умисних дій зі зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

29 вересня 2023 року між заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.110 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у виді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 просила затвердити угоду про визнання винуватості. Стверджувала, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання.

Захисник підтримавла позицію обвинуваченої.

Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, є нетяжким, внаслідок якого потерпілих немає.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.110 КК України за ознаками: публічні заклики до вчинення умисних дій зі зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, наявні фатичні підстави для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погодилася на призначення їй узгодженого покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, яке з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, вчинено нетяжкий умисний злочин, обставини його вчинення, особу винної, яка характеризується позитивно, є особою похилого віку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, якою є її щире каяття, за наявності обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.75 КК України відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та особі обвинуваченої, яка злочин вчинила вперше та щиро покаялася, є особою похилого віку.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.370, 373, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2023 року, укладену між заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.110 КК України, та призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з моменту оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя

ОСОБА_1