В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000947 від 22 вересня 2023 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, тимчасово ніде не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , засудженого 13.02.2023 року вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 21.09.2023 року ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Ужгороді, по вул. Заньковецька, віднайшов на узбіччі дороги пристрій для куріння, таким чином придбав такий пристрій для куріння, на якому знаходились залишки екстракту канабісу, які (в перерахунку на суху речовину) становлять 0,3535 г., та в подальшому перемістив вказаний предмет із залишками екстракту канабісу до особистої сумки, зберігавши та переміщуючи особливо небезпечний наркотичний засіб по м. Ужгород до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції 21.09.2023 року о 19 год. 05 хв. в м. Ужгород на проспекті Свободи, 65.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речови, без мети збуту.

Як встановлено судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому, до суду разом із обвинувальним актом подано заяву ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 ..

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 в обвинувальному акті клопоче про розгляд даного обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його заяви щодо беззаперчного визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 1 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

Обставини правопорушення (проступку) ніким із учасників судового провадження не оспорюються, органом досудового розслідування встановлено правильно з дотриманням загальних правил та з урахуванням особливостей передбачених КПК України щодо розслідування кримінальних проступків.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, дані про особу винного, раніше судимий, має постійне місце проживання, ніде не працює.

Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України: щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння викликаному вживанням наркотичних засобів або інших одурманюючих засобів.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його поведінку після вчинення проступку, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку, за наявності альтернативної санкції, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Водночас, в силу вимог ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу за цим вироком, при призначенні покарання за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізовоного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», якщо підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК України.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного суду України № 8 від 12.06.2009 року, у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно із частиною 3 статті 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, не зважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

В пункті 10 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, на підставі ст. 71 КК України ОСОБА_3 за сукупністю вироків Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2023 року та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2023 року, слід визначити остаточне покарання у виді п`яти років обмеження волі та штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, які виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_3 за сукупністю вироків Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2023 року та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2023 року визначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, які виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведену експертизу матеріалів, речовин та виробів «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/107-23/9500-НЗПРАП від 19.10.2023 року, в розмірі 1434,00 грн. (одна тисяча чотириста тридцять чотири).

На підставі ст.100 КПК України, речові докази по справі:

-дерев`яний пристрій для куріння чорного кольору типу «люлька», наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу масою 0,3535 г, два поліетиленові згортки із вмістом по одному зерну рослинного походження знищити

-DVD-R диск з відеозаписом під назвою export-3ms6o залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1