Справа № 201/8261/23
Провадження №1-кс/201/3168/2023
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі заяву ОСОБА_3 щодо відводу процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000374,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про відвід процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000374.

Дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В поданій заяві ОСОБА_3 просить суд «З інших підстав передбачених КПК які викликають у мене недовіру к процесуальному керівнику та припускає затягування кримінального провадження після вручення підозри раніше засудженому громадянину ОСОБА_4 , який має кількість судимостей.»

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів

В даному випадку з поданої ОСОБА_3 заяви неможливо встановити, ким саме здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000374, що унеможливлює виклик прокурора для розгляду заявленого відводу.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, враховуючи, що заявниками подано заяву, з прохальної частини якої неможливо встановити, якого саме прокурора останній просить відвести від процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000374, у задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 щодо відводу процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000374 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1