КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 08 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000035, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, заборонено здійснювати його відчуження, розпорядження та користування, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- вантажний автомобіль марки: MAN TGX 26.440, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- вантажний автомобіль марки: MAN TGX 26.440, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- вантажний автомобіль марки: MAN TGX 26.440, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- причеп марки: KOEGEL AWE 18, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 , право власності на яке було набуто 06.08.202;

- причеп марки: KRONE AZW 18, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- причеп марки: PANAV PV 22, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_11 , VIN: НОМЕР_12 , право власності на яке було набуто 06.08.2022.

- 18/100 частки житлового будинку, садибного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке було набуто 05.10.2017;

- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яке було набуто 07.10.2004;

- будівля кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 254.7, право власності на яке було набуто 02.10.2020.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 26 червня 2023 року клопотання розглянуто без виклику власника майна чи його представника, копію оскаржуваного рішення отримано представником власника майна 11 вересня 2023 року, апеляційну скаргу подано 14 вересня 2023 року.

Зазначає, що підставою для накладення арешту є припущення прокурора, що дане майно придбане за рахунок грошових коштів отриманих від незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки посилання на фактичні обставини, належні та допустимі докази, що це підтверджують в клопотанні не зазначено.

Також, слідчим суддею не надано оцінку відповідності арештованих коштів умовам, передбачених ст. 96-2 КК України, вказане призвело до блокування зарплатних заощаджень підозрюваного та його родини.

В судове засідання представник власника майна не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча його повідомлено у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив, щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 11 січня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000035,за підозрою, у тому числі ОСОБА_8 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Як вбачається з матеріалів прокурора, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.01.2022 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вирішили утворити та очолити стійке ієрархічне злочинне об`єднання - злочинну організацію, метою діяльності якої має стати протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення систематичного, протягом невизначеного терміну часу, незаконного виготовлення, придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетаміну, на території м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що близьким родичем підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його батьком.

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_8 , з метою легалізації коштів, які отримані від незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, здійснює придбання рухомого та нерухомого майна, право власності на яке оформлює, в тому числі, але не виключно, на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його батьком.

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його батьком має у власності:

- будівля кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 254.7, право власності на яке було набуто 02.10.2020 (вартість вказаного майна згідно наявних відомостей - 350000 грн.);

- житловий будинок, садибного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа (кв.м): 237.6, право власності на яке було набуто 05.10.2017 (перебуває у спільній частковій власності, де розмір частки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 18/100) (вартість вказаного майна згідно наявних відомостей - 156542 грн.);

- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальна площа (кв.м): 62,5, право власності на яке було набуто 07.10.2004 (вартість вказаного майна згідно наявних відомостей - 17950 грн.)

Відповідно до інформації з інформаційного ресурсу Національної автоматизованої інформаційної системи (НАІС), а саме з Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його батьком, має у власності:

- вантажний автомобіль марки: MAN TGX 26.440, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- вантажний автомобіль марки: MAN TGX 26.440, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- вантажний автомобіль марки: MAN TGX 26.440, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- причеп марки: KOEGEL AWE 18, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- причеп марки: KRONE AZW 18, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- причеп марки: PANAV PV 22, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_11 , VIN: НОМЕР_12 , право власності на яке було набуто 06.08.2022.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 01.01.1998 по 31.12.2022 сума виплачених доходів ОСОБА_5 становить 782761 грн., з яких 532335 грн. отримані внаслідок реалізації рухомого та нерухомого майна, однак не дивлячись на це ОСОБА_5 має у власності придбане протягом 2022 року рухоме та нерухоме майно, загальна ринкова вартість якого, згідно наявних даних та даних отриманих з відкритих джерел, становить близько 12 млн. грн., що свідчить про те, що доходи останнього є значно меншими ніж вартість рухомого та нерухомого майна, яке придбано нею, що фактично підтверджує те, що ОСОБА_8 , з метою легалізації коштів, які отримані від незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, здійснює придбання рухомого та нерухомого майна, право власності на яке оформлює, в тому числі, але не виключно, на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його батьком.

27 лютого 2023 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

21 червня 2023 року постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000035.

26 червня 2023 року прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна на рухоме майно із забороною відчуження, розпорядження та користування та на нерухоме майно із забороною відчуження та розпорядження, з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації майна.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року клопотання задоволено та накладено арешт на майно із забороною здійснювати його відчуження, розпорядження та користування .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя, не в повній мірі дотримався.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, спеціальної конфіскації та збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї ж статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши доводи клопотання сторони обвинувачення та матеріали судового провадження вважає, що прокурором доведено необхідність арешту майна у кримінальному провадженні № 0000035, з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, оскільки у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а саме може призвести до зміни вилучених речей, які визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Однак, слідчий суддя під час винесення оскаржуваного рішення вийшов за межі клопотання, яке подано прокурором.

Зокрема, у своєму клопотанні прокурор просив накласти арешт на рухоме майно із забороною його відчуження, розпорядження та користування та на нерухоме майно із забороною його відчуження та розпорядження, без позбавлення права ним користуватися.

Як вбачається із резолютивної частини оскаржуваного рішення, слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора та наклав арешт на весь перелік майна із забороною здійснювати його відчуження, розпорядження та користування, чим вийшов за межі клопотання прокурора.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неврахуванням слідчим суддею всіх вимог кримінального процесуального законодавства щодо арешту майна, та з урахуванням положень ч. 1 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а клопотання прокурора підлягає задоволенню, з мотивів та вимог наведених у ньому.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 .

Накласти арешт на майно із забороною здійснювати його відчуження, розпорядження та користування, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , а саме:

- вантажний автомобіль марки: MAN TGX 26.440, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- вантажний автомобіль марки: MAN TGX 26.440, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- вантажний автомобіль марки: MAN TGX 26.440, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- причеп марки: KOEGEL AWE 18, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- причеп марки: KRONE AZW 18, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 , право власності на яке було набуто 06.08.2022;

- причеп марки: PANAV PV 22, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_11 , VIN: НОМЕР_12 , право власності на яке набуто 06.08.2022.

Накласти арешт на майно із забороною здійснювати його відчуження та розпорядження, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , а саме:

-18/100 частки житлового будинку, садибного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа (кв.м): 237.6, право власності на яке було набуто 05.10.2017;

- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яке було набуто 07.10.2004;

- будівля кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 254.7, право власності на яке було набуто 02.10.2020.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний №757/26196/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Провадження № 11сс/824/5924/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК