Номер провадження: 11-кп/813/1510/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої вирішується

питання про застосування

примусових заходів мед.

характеру ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 05 травня 2023 року про припинення застосування заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

суспільно небезпечне діяння якого підпадає під ознаки злочинів, передбачених п.6) ч.2 ст.115; ч.3 ст.15 п.п.1),6) ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 травня 2023 року задоволена заява лікаря-психіатра КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР та у відношенні ОСОБА_8 припинені заходи медичного характеру.

Прийняте рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру убачається, що примусові заходи медичного характеру може бути припинено у зв`язку з тим, що за минулий час стан хворого залишається стабільним, відсутні активні ознаки психічного розладу (галюцинації, маячення), інші будь-які ознаки соціальної небезпеки, не виявляв та не виявляє протягом усього періоду перебування в закладі агресивних тенденцій. Хворий пасивний, безініціативний. За своїм психічним станом потребує запровадження реабілітаційних заходів, вирішення соціально-побутових питань (переведення до будинку-інтернату для хронічних психічно хворих, де умови перебування передбачають інші аспекти догляду та нагляду). Подальше перебування ОСОБА_8 у відділенні недоцільне та заважає вирішенню його соціальних питань.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, прокурор Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про припинення заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що посилання представника медичного закладу на те, що хворий ОСОБА_8 не буде певний час виписаний із лікувального закладу та буде переведений до будинку-інтернату для хронічних психічно хворих для продовження лікування не підтверджено жодними документами.

ОСОБА_8 недостатньо розуміє наслідки вчинених суспільно-небезпечних діянь, що може свідчити про суспільну небезпечність хворого.

Позиції учасників апеляційного провадження в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_8 просив продовжити застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно з ч.3 ст.514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Апеляційним судом встановлено, що 30 листопада 2022 року директор КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ОСОБА_10 звернувся до суду із заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру, яка мотивована тим, що ОСОБА_8 відповідно до висновку лікарів-психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні від 21.11.2022 №38 за формою 104/о має діагноз: хронічний маячний розлад. За минулий час стан хворого залишається стабільним, відсутні активні ознаки соціальної небезпеки, не виявляв та не виявляє протягом усього періоду агресивних тенденцій. Психічний стан характеризується наявністю вираженого соціально-вольового зниження. За своїм станом потребує запровадження реабілітаційних заходів, вирішення соціальних питань.

Однак, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення у справі не враховано та не перевірено, а медичним закладом не надано, відповідно до вимог п.19 наказу МОЗ України «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги» №992 від 31.08.2017, оцінку ризику скоєння пацієнтом суспільно-небезпечних діянь (відсутня у матеріалах справи) та оцінюється медичним закладом за допомогою шкали оцінки ризику (HCR-20 Version 3 тощо), психічно хворий з 30.01.2013 по 04.07.1019 проходив лікування у психіатричному закладі із суворим наглядом, виявляв поліморфні психічні розлади, приймав медичні препарати, з 04.07.2019 по цей час знаходиться на лікуванні у даному психіатричному закладі зі звичайним наглядом, та його стан покращився на тлі лікування, а також, що для забезпечення стабільного стану його психічного здоров`я він потребує постійного приймання медичних препаратів, спроможний приймати ліки лише під контролем лікаря, а самостійно поза межами медичного закладу не зможе забезпечувати собі необхідне лікування, що вже призводило до негативних як для нього наслідків так і для оточуючих.

Посилання представника медичного закладу на те, що хворий ОСОБА_8 не буде певний час виписаний із лікувального закладу та буде переведений до будинку-інтернату для хронічних психічно хворих для продовження лікування, нічим не підтверджено, будь-яких документів про погодження переведення хворого до іншого закладу надано не було.

Разом з тим, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не врахував, що висновок комісії лікарів-психіатрів відповідно до вимог ст.94,95 КК України, а також статі 514 КПК України, не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві директора закладу з надання психіатричної допомоги.

За приписами ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу.

Як випливає зі змісту ст.94, 95 КК України примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.

Відповідно, висновок комісії лікарів-психіатрів, що доповнений поясненнями лікаря під час судового розгляду у суді першої інстанції про те, що відносно ОСОБА_8 слід припинити застосування примусових заходів медичного характеру, є передчасним та недостатньо обґрунтованим, оскільки він не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_8 носить стабільний та тривалий характер.

Висновок комісії лікарів не доводить, що психічний стан на час звернення із заявою до суду змінився на такий, що не становить очевидної небезпеки для нього або інших осіб.

Крім того, суд не врахував, що хворий ОСОБА_8 хворіє на хронічне тяжке психічне захворювання, зв`язків з рідними не підтримує, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій і його особи в цілому.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується із практикою ЄСПЛ, зокрема з висновками Суду у справі «Горшков проти України», в якому зазначено, що за наявності доказів, які вказують на те, що особа страждала на психічне захворювання такого виду та рівня небезпечності, примусове ув`язнення в лікарні виправдовується лікуванням заявника та захистом інших членів суспільства. Тоді як стан здоров`я заявника поліпшується, соціальна загроза може тривати до повного його видужання. Навіть якщо стан здоров`я особи вважається покращеним, який не вимагає посиленого та суворого нагляду, певна полегшена форма нагляду за заявником вважається необхідною.

За таких обставин, суд апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не дав належну оцінку всім доказам, наявним в матеріалах провадження, чим допустив неповноту судового розгляду, яка потягла за собою невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до пунктів 1) та 2) ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Положеннями ч.1 ст.411 КПК України передбачено, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Пунктом 4) ч.1 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_8 .

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 523 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05 травня 2023 року, якою задоволена заява лікаря-психіатра КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР та у відношенні ОСОБА_8 припинені заходи медичного характеру скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви директора КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3