Провадження № 1-кп/185/1042/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в умовах дії воєнного стану в залі суду в м. Павлограді матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001196 від 04 липня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, який зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11 вересня 2018 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 194 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 24 лютого 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 187, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільненого 30 травня 2022 року з Дрогобицької ВК № 40 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи раніше судимий, останній раз 24 лютого 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 187, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, та маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став знову вчинив корисливий злочин.

Так, ОСОБА_3 , 02 червня 2023 року приблизно о 00 годині 10 хвилин годині (більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим), в період запровадженого в Україні воєнного стану, перебував на автостанції м. Павлограда, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 115, де розпивав спиртні напої разом із знайомим ОСОБА_7 . Після того, вони разом направились за місцем мешкання та по дорозі додому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_3 , що відсутній його мобільний телефон. Надалі, ОСОБА_3 вирішив повернутися на автостанцію м. Павлограда з метою пошуку мобільного телефону. Перебуваючи на автостанції м. Павлограда, біля лавочки ОСОБА_3 побачив мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_8 , та в цей час у нього раптово виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Надалі, ОСОБА_3 в той же день, точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що відсутній контроль зі сторони власника майна, достовірно знаючи, що знайдений ним телефон належить потерпілому ОСОБА_5 , розуміючи, що його злочинні дії залишаться ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «XiaomiRedmi» модель «A1», ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 2300,00 грн.

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано зач. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

11 жовтня 2023 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_6 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом.

Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_3 згодна з кваліфікацією дій, саме за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану і визнає обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у видіпозбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. Від потерпілого надійшла заява, відповідно до якої він надає згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України. Завдана йому шкода відшкодована в повному обсязі, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого він не має, що підтвердив в судовому засіданні. Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, зазначивши, що згоден з узгодженим покаранням. Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставинами, відповідно до вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: Емоційно нестабільний розлад особистості.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 571 від 25 вересня 2023 року, ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв і в даний час виявляє емоційно нестійкий розлад особистості. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований в даний час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_6 від 11 жовтня 2023 року і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі маються процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 956 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 жовтня 2023 року укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 956 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази у справі: мобільний телефон, марки «XiaomiRedmi» модель «A1», переданий на зберігання в камеру схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1