Справа № 136/604/18
провадження 1-кс/136/471/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2023 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Липовець, заяву судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження №136/604/18, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України,

за участі учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

інших учасників кримінального провадження

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 заява судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 23.06.2016, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.206 КК України та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 206 КК України, була передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

Заява про самовідвід судді ОСОБА_3 мотивована тим, що 07.07.2023 в ході судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 23.06.2016, потерпілий ОСОБА_8 заявив, що після надання медичних карток потерпілих прокурором суду та ознайомлення з ними адвоката ОСОБА_12 , вони зникли з матеріалів судового провадження. Будь-які намагання його, судді ОСОБА_3 , роз`яснити безпідставність таких звинувачень та їх маніпулятивний характер залишились без реакції. Натомість представник потерпілих адвокат ОСОБА_11 заявив, що буде з цього приводу подавати заяву в правоохоронні органи. Суддя ОСОБА_3 вважає, що вказана ситуація позбавляє його можливості неупереджено відноситись як до потерпілих так і неупереджено оцінювати їх показання, оскільки вони скомпрометували себе неправдивими заявами, що ставить під сумнів правдивість їхніх свідчень та його психоемоційний стан, що відбувся в ході інтелектуальної діяльності та позбавляє його можливості здійснювати подальший розгляд кримінального провадження, що, на його думку, є підставою передбаченою п.4 ч.1 ст.75 КПК України для самовідводу.

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду заяви про самовідвід.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви головуючого у справі судді ОСОБА_3 про самовідвід, мотивуючи тим, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обставин викладених у заяві про самовідвід, при цьому, обставини, що у ній зазначені вже були предметом розгляду іншими суддями двічі та в задоволенні заяв судді ОСОБА_3 було відмовлено. Така поведінка судді свідчить про порушення розумних строків розгляду кримінального провадження, яке перебуває на розгляді судді ОСОБА_3 з 2018 року, а задоволення заяви та розгляд кримінального провадження спочатку негативно вплине на права усіх учасників кримінального провадження.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та їх захисник ОСОБА_13 , не заперечували щодо задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід.

Захисник обвинувачених підтвердив, що 07.07.2023 інцидент, про який зазначений головуючим у справі суддею ОСОБА_3 у заяві про самовідвід дійсно мав місце у судовому засіданні, що з огляду на стороннього спостерігача інциденту, вказувало на те, що висловлювання потерпілого ОСОБА_8 в адресу головуючого образило його гідність як професійного судді, що викликало у нього збудження та відповідний психоемоційний стан, така поведінка потерпілого і представника стала підставою для ініціювання ним заяви про самовідвід, проти якої вони не заперечують. При цьому зазначив, що сторона захисту тричі також ініціювала заяви про відвід судді ОСОБА_3 , з підстав, які на їх думку, були достатніми для задоволення заяв, утім суддями Немирівського районного суду Вінницької області було в їх задоволенні відмовлено, мотиви таких рішень є формальними та необґрунтованими. Щодо порушення розумних строків розгляду даного кримінального провадження, то це є саме прерогативою сторони захисту ініціювати такі питання, однак вони за наявності зазначених вище обставин наполягають на задоволенні заяви про самовідвід судді та передачі справи іншому судді з метою забезпечення і їх прав на розгляд справи незалежним та неупередженим судом.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представник ОСОБА_11 просили заяву про самовідвід судді задовольнити, мотивуючи тим, що у них склалось упереджене ставлення до судді, оскільки він тривалий час (понад п`ять років) не розглядає справу, іде на поводу сторони захисту, неодноразово допускає порушення діючого законодавства, про що ними проговорювалось в судовому засіданні. При цьому, жодних заяв та клопотань в рамках кримінального провадження щодо притягнення судді ОСОБА_3 до відповідальності не ініціювали із власних суб`єктивних причин. Повідомлень до відповідних органів не подавали, оскільки вважають це є їх безумовним правом, яке вони не використали. При цьому, потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що після його висловлювань в судовому засіданні 07.07.2023 поведінка судді свідчила про його упереджене ставлення до нього як учасника кримінального провадження та стало підставою для самовідводів, які набули систематичного характеру та викликають недовіру такому судді.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши заяву та її мотиви, суд дійшов висновку про таке.

Як слідує зі змісту заяви про самовідвід, суддя Липовецького районного суду ОСОБА_3 склав заяву про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 23.06.2016, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст.206 КК України та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 206 КК України.

Судом встановлено, що 10.07.2023 суддею Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 подавалась заява про самовідвід, у якій він вказував на звинувачення його потерпілим ОСОБА_8 та його представником ОСОБА_11 у фактичному сприянні чи приховуванні злочину щодо зникнення із матеріалів кримінального провадження доказів у вигляді медичної документації на ім`я одного із потерпілих, за наслідками розгляду якої ухвалою Липовецького районного суду від 26.07.2023 у задоволенні заяви про самовідвід було відмовлено.

14.09.2023 ухвалою Липовецького районного суду вирішувалась аналогічна заява судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді даного кримінального провадження, у задоволенні якої також було відмовлено.

Наразі предметом розгляду суду є заява, яка окрім аналогічних обставин зазначених у попередніх заявах про самовідвід, містить мотиви, що безпідставність звинувачень потерпілого та представника та їх маніпулятивний характер викликали неупереджене ставлення у судді до потерпілих, оскільки вони скомпрометували себе неправдивими заявами, що ставить під сумнів правдивість їхніх свідчень та зумовило у нього психоемоційний стан, що відбувся в ході інтелектуальної діяльності, який позбавляє його можливості здійснювати подальший розгляд кримінального провадження.

Надаючи оцінку зазначеній заяві, суд не вбачає правових підстав для залишення її без розгляду у відповідності до приписів ч.4 ст.81 КПК України, оскільки правових підстав вважати, що головуючий має намір на затягування розгляду кримінального провадження не встановлено.

Разом з цим, суд звертає увагу, що обставини щодо безпідставних звинувачень потерпілим та його представником головуючого у справі судді ОСОБА_3 щодо приховування злочину були предметом перевірки суддями цього ж суду мотиви яких зазначено в ухвалах від 26.07.2023 та 14.09.2023 та у задоволенні самовідводу судді ОСОБА_3 з цих підстав було відмовлено.

У той же час надаючи оцінку доводам судді наведених у цій заяві щодо його психоемоційного стану та відношення до потерпілих в цілому, суд приймає до уваги, що заява про самовідвід суддею ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні подана вчетверте, у задоволенні трьох заяв було відмовлено, тоді як сторона захисту ініціювала заяви про відвід судді ОСОБА_3 тричі і у їх задоволенні було відмовлено.

У судовому засіданні сторона захисту та потерпілі наполягали на задоволенні даної заяви, вказуючи, що за обставин, які склались між учасниками цього кримінального провадження, ухвалення головуючим суддею законного та обгрунтованого рішення є неможливим, що нівелює такий процес та правомірні очікування справедливого і законного рішення.

Відповідно до ст. 124, 126 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» після складення присяги судді, особа призначена на посаду судді, набуває повноважень судді. При цьому, вступаючи на посаду судді, така особа урочисто присягає Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Як визначено ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід (самовідвід) судді, передбачений ст. ст. 75-76 КПК України. Однією з підстав для відводу судді (слідчого судді) може бути наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Заява про відвід (самовідвід) має бути мотивованою, тобто не формальною і не такою, що містить загальні чи абстрактні припущення про можливу упередженість поведінки та/або рішень судді в майбутньому. Така заява повинна містити посилання на достатні фактичні дані, які викликають обґрунтований сумнів в неупередженості судді при розгляді конкретної судової справи.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У Рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» від 09.04.2013 (заява № 21722/11) зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення в справі «Білуха проти України», п.п. 49, 50).

Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії», п. 45). При цьому, при визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді, позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44).

Таким чином, особиста безсторонність судді презюмується, доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що заявлений самовідвід суддею ОСОБА_3 слід задовольнити, забезпечивши право учасників кримінального провадження на розгляд справи неупередженим судом, встановленим законом, що має викликати довіру, оскільки суд не забезпечував достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

При цьому, доводи прокурора щодо порушення розумності строків розгляду такого кримінального провадження у разі задоволення заяви про самовідвід, суд вважає неспроможними, оскільки таке питання в силу приписів ст.28 КПК України є безумовним правом обвинувачених та потерпілих, яке, незважаючи, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду з 17.04.2018, вони не реалізували та з цих підстав не заперечують щодо задоволення заяви про самовідвід.

Керуючись ст. ст. 75-76, 80, 81, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження №136/604/18 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України, - задовольнити.

Матеріали кримінального провадження №136/604/18 передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу, у порядку ст. 35 КПК України, для визначення іншого судді.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 22.11.2023 о 16:00 годині.

Суддя Світлана ШПОРТУН