Провадження №1-кп/761/3203/2023
В И Р О К

іменем України

18 липня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000551, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2023, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

І. Історія провадження.

30.06.2023 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000551, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2023, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 368 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 761/23218/23 між суддями від 30.06.2023 головуючим суддею визначено ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03.07.2023 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

ІІ. Правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 368 КК України як пособництво у передачі наркотичних засобів, психотропних речовин, особливо небезпечних наркотичних засобів, у місця позбавлення волі, вчинених повторно та організованою групою, а також одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

12.08.2022 ОСОБА_3 , обіймаючи посаду інспектора з пожежної профілактики державної установи «Київський слідчий ізолятор», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, перебуваючи на території державної установи «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, вчинив пособництво у передачі організованою групою у складі Особа 1, Особа 2, Особа 3, Особа 4, Особа 5, наркотичних засобів, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,172 грам та психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,257 грам на територію вказаного слідчого ізолятора.

Крім того, 23.08.2022 ОСОБА_3 , обіймаючи посаду інспектора з пожежної профілактики державної установи «Київський слідчий ізолятор», діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, перебуваючи на території державної установи «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, вчинив пособництво у передачі організованою групою у складі Особа 1, Особа 2, Особа 3, Особа 4, Особа 5, та участі інших невстановлених слідством осіб, наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, масою 0,32 грама на територію вказаного слідчого ізолятора.

Також, 12.10.2022 ОСОБА_3 , обіймаючи посаду інспектора з пожежної профілактики державної установи «Київський слідчий ізолятор», діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, перебуваючи на території державної установи «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, вчинив пособництво у передачі організованою групою у складі Особа 1, Особа 2, Особа 3, Особа 4, Особа 5, та участі інших невстановлених слідством осіб, наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, масою 2,84 грама та психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,031 грам на територію вказаного слідчого ізолятора.

Крім того, 21.10.2022 ОСОБА_3 , обіймаючи посаду інспектора з пожежної профілактики державної установи «Київський слідчий ізолятор», діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, перебуваючи на території державної установи «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, вчинив пособництво у передачі організованою групою у складі Особа 1, Особа 2, Особа 3, Особа 4, Особа 5, та участі інших невстановлених слідством осіб, наркотичних засобів - метадон (фенадон), обіг якого обмежено, масою 0,069 грам на територію вказаного слідчого ізолятора.

Крім того, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду інспектора з пожежної профілактики державної установи «Київський слідчий ізолятор», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, з корисливим мотивом, метою незаконного особистого збагачення, з єдиним злочинним наміром щодо вчинення двох тотожних дій, 04.08.2022 та 17.10.2022, знаходячись на території державної установи «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 2200 (дві тисячі двісті) гривень за невчинення в його інтересах дій з використанням службового становища, а саме не здійснення ретельного огляду посилок, не виявлення в них наркотичних засобів та не здійснення передачі наркотичних засобів до оперативного відділу державної установи «Київський слідчий ізолятор» для проведення перевірки і вжиття заходів, визначених законодавством.

Тобто ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 368 КК України (пособництво у передачі наркотичних засобів, психотропних речовин, особливо небезпечних наркотичних засобів, у місця позбавлення волі, вчинене повторно та організованою групою; одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища).

ІІІ. Позиція сторін судового провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, зауваживши про щире каяття ОСОБА_3 та його активне сприяння розкриттю злочину під час проведення досудового розслідування. Вважав за можливим ухвалити вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 368 КК України, та призначити узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 також просили суд про затвердження угоди про визнання винуватості, обвинувачений вказав, що ініціатива щодо укладення угоди виходила від нього, йому зрозуміло наслідки її затвердження, його позиція є добровільною, він щиро кається у вчиненому.

ІV. Положення закону, яким керувався суд.

Із норм статті 314 КПК України вбачається, що після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

V. Висновки та мотиви суду.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки про отримання вказаних матеріалів, суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 368 КК України.

В угоді зазначено, що ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не є організатором організованої групи, викриває злочинні дії інших учасників організованої групи та інших, вчинених групою, злочинів, що підтверджується отриманими у ході досудового розслідування доказами, і зобов`язується: 1) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; 2) співпрацювати з правоохоронними органами у встановленні та притягненні до кримінальної відповідальності інших осіб, зокрема, дати показання під час досудового розслідування та за необхідності і в судовому засіданні при розгляді кримінальних проваджень щодо інших учасників організованої групи та ролі кожного з них у вказаній групі; 3) сплатити судові витрати, пов`язані із розглядом даної угоди.

Сторони угоди визначили обставини, які відповідно до ст. 66 КПК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, викриття злочинної діяльності інших учасників організованої групи та ролі кожного з них у вказаній групі, наявність на утриманні малолітньої дитини, наявність на утриманні матері похилого віку, внесення грошових коштів у розмірі 2 тис грн. на спеціальний банківський рахунок в якості допомоги Збройним Силам України.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України.

Щодо покарання, то стороною обвинувачення наведені підстави для застосування ст. 69 КК України, які заслуговують на увагу.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №629/2739/18 призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, можливо «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Поведінка обвинуваченого вказує на щире каяття, усвідомлення тяжкості вчинених ним злочинів, свідчить про бажання усунути негативні наслідки, від злочинних дій.

У справі існують пом`якшуючи обставини, передбачені ст. 66 КК України: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та встановлення інших причетних осіб.

Крім того, відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину та матір похилого віку.

Відповідно до угоди про визнання вини, внаслідок вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_3 збитків державі не завдано, підстав для настання цивільної відповідальності ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні немає.

Отже такі обставини можуть слугувати реальними чинниками, які відповідають меті покарання, визначеній ст. 50 КК України, яке має ціллю не лише покарати засуджену особу, а й слугуватиме її виправленню, запобігання вчиненню злочину нею та іншими особами.

Окрім того, ст. 65 КК України визначено, що суд у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини призначає покарання узгоджене сторонами.

Враховуючи особу обвинуваченого, його поведінку після вчиненого свідчить про усвідомлення протиправності своїх дій, вказує на щире каяття, відсутність тяжких наслідків, дані про особу та наявність декількох пом`якшуючих обставин, підтверджують, що при таких обставинах узгоджене сторонами покарання може бути призначене в інтересах суспільства.

Щодо того, що узгоджене між сторонами угоди покарання не передбачає конфіскації майна обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.08.2018 у справі № 183/163/14 вказав, що наступне системне тлумачення правових норм КПК України дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо можливо дійти висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому має врахуватись не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи. Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Отже, при застосуванні положень ст. 75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена.

Таким чином, суд вважає, що незастосування додаткового покарання у виді конфіскації відповідає нормам КПК України.

Судом під час підготовчого судового засідання з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє зміст положення п. 1 ч.4 ст. 474 КПК України, а саме, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження цієї угоди судом.

Також, судом встановлено, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторонам угоди, зокрема, відомо та зрозуміло про обмеження їх прав на оскарження вироку у разі її затвердження.

При цьому, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України. Вказана угода не порушує права та інтереси інших осіб.

Аналізом сукупності досліджених в судовому засіданні наявних у суду матеріалів кримінального провадження встановлено, що прокурором при вирішенні питання про укладення цієї угоди про визнання винуватості правильно та у відповідності до вимог ст. 470 КПК України враховано наступні обставини: ступінь та характер сприяння обвинуваченого у розслідуванні кримінального провадження щодо нього, обставини та події, які мають значення для кримінального провадження та підлягають встановленню (доказуванню).

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Узгоджене сторонами покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав, для прийняття рішення про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду та міри покарання.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлено.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не застосований та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта відсутні.

Керуючись статтями 2, 7, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.06.2023, укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000551, між прокурором першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 368 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна;

-за ч. 1 ст. 368 КК України - у виді штрафу 4 (чотири) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу 4 (чотири) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень виконувати самостійно.

На підставі ч. 3 ст. 70, ч. 4 ст. 72 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати спеціальну конфіскацію шляхом стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави 2 200 (дві тисячі двісті) гривень.

Повернути власнику речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-планшет Bravis, модель NB751, серійний номер 9125 (опечатано сейф-пакет ДБР В2007830);

-сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАт «ВФ Україна» № НОМЕР_1 (опечатано сейф-пакет ДБР В2007830);

-банківську карту АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 , строк дії 11/24 (опечатано паперовий конверт);

-банківська карта АТ Приватбанк для виплат N° НОМЕР_3 ,

строк дії 12/25 (опечатано паперовий конверт);

-банківська карта АТ Приватбанк Універсальна N°

НОМЕР_4 , строк дії 11/25 (опечатано паперовий конверт);

-мобільний телефон Apple iPhone 6 Space Gray Model A1549, IMEI

НОМЕР_5 (опечатано сейф-пакет НПТУ PSP 3290272);

-мобільний телефон Apple iPhone 6S Rose Gold Model A1688, IMEI

НОМЕР_6 (опечатано сейф-пакет НПУ PSP 3290272);

-мобільний телефон Apple iPhone 5s Gold Model A1530, IMEI

НОМЕР_7 (опечатано сейф-пакет НПУ PSP 3290272);

-мобільний телефон Samsung A310F, IMEI НОМЕР_8 ,

НОМЕР_9 (опечатано сейф-пакет НПТУ PSP 3290272);

-мобільний телефон iPhone, IMEI НОМЕР_10 .

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7