Провадження № 1-кс/359/1970/2023
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2023 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача сектору дізнання Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій в кримінальному провадженні № 0000351, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,

в с т а н о в и в:

29.11.2023 на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла зазначена скарга ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача сектору дізнання Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій в кримінальному провадженні № 0000351, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що в провадженні слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції ГУ НП в Київській області (дізнавач ОСОБА_5 ) знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000351 від 27.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вчиненого відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відносно неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час досудове розслідування з незрозумілих причин не проводиться, жодних дій протягом тривалого часу не було вчинено.

Після виконання певних оперативно-розшукових дій, якими виявлено та встановлено особу правопорушника, а також - проведення деяких процесуальних дій, зокрема допиту потерпілих і свідків, слідчий більше не вчиняє жодних дій по завершенню досудового розслідування.

Станом на сьогодні слідство без наявних на то правових підстав не провадиться, відповідних постанов про його зупинення чи закінчення не приймалось, відповідні процесуальні дії не вчиняються, особі не повідомлено про підозру.

З огляду на вказане ОСОБА_3 просить: 1) визнати незаконною бездіяльність працівників орган досудового слідства Бориспільського ВП ГУНП в Київській області (в т.ч. дізнавача ОСОБА_7 ); 2) зобов`язати орган досудового слідства Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснити в рамках кримінального провадження №0000351 процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити згідно КПК України у визначений цим Кодексом строк; 3) зобов`язати орган досудового слідства Бориспільського ВП ГУНП в Київській області в рамках кримінального провадження №0000351 вручити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлення про підозру про вчинення кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася у встановленому законом порядку. До початку розгляду скарги подала клопотання, в якому просила розглянути скаргу по суті за її відсутності.

Дізнавач сектору дізнання Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася у встановленому законом порядку.

Неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду скарги, зважаючи на обмежені строки її розгляду.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Ознайомившись зі скаргою, дослідивши долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні скаржник має право подати скаргу до суду на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. За змістом ч. 2 цієї статті, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З поданої скарги вбачається, що в провадженні слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції ГУ НП в Київській області (дізнавач ОСОБА_5 ) знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000351 від 27.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вчиненого відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відносно неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скаржник в скарзі зазначає, що після виконання певних оперативно-розшукових дій, якими виявлено та встановлено особу правопорушника, а також - проведення деяких процесуальних дій, зокрема допиту потерпілих і свідків, слідчий більше не вчиняє жодних дій по завершенню досудового розслідування.

Натомість в скарзі та долучених до неї матеріалах відсутні відомості, що ОСОБА_3 зверталась до дізнавача ОСОБА_4 з клопотання про необхідність здійснення ним конкретних процесуальних дій, і що таке клопотання дізнавачем не було розглянуто.

Звертаючись зі скаргою ОСОБА_3 просить слідчого суддю визнати незаконною бездіяльність дізнавача ОСОБА_7 та зобов`язати орган досудового слідства Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснити в рамках кримінального провадження №0000351 процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити згідно КПК України у визначений цим Кодексом строк.

Однак скаржник не конкретизує, які конкретно процесуальні дії на її думку, ще має вчинити дізнавач.

Слід зазначити, що бездіяльність, яка полягає у не вчиненні певних процесуальних дій може бути предметом оскарження лише у тих випадках, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись із відповідним клопотанням до слідчого (дізнавача).

За відсутності такого попереднього клопотання слідчі судді приймають обґрунтовані рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою.

Отже в цій частині вимоги скарги не підлягають задоволенню.

Щодо вимог скарги в частині зобов`язання органу досудового слідства Бориспільського ВП ГУНП в Київській області в рамках кримінального провадження №0000351 вручити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 КК України, слідчий суддя зазначає наступне.

В узагальненні ВССУ « Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування » ( лист від 12.01.2017 ) роз`яснено, що згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Перелік рішень, дій і бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено у ст. 303 КПК України.

Забезпечуючи ефективний доступ до правосуддя, за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого (дізнавача) у кримінальному провадженні слідчий суддя, відповідно до положень ст. 307 вказаного Кодексу, може: скасувати рішення слідчого, зобов`язати слідчого вчинити певну дію, зобов`язати припинити певну дію, відмовити в задоволенні скарги.

При цьому кримінальний процесуальний закон не надає слідчому судді повноважень вторгатися в дискреційні повноваження слідчого та прокурора в кримінальному провадженні, визначені положеннями ст. 276, 278 КПК України.

Повідомлення про підозру - це система процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами.

Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим (дізнавачем) і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що одним із етапів процедури здійснення повідомлення про підозру особі є етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 цього Кодексу, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого, дізнавача або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру.

Вищезазначене свідчить проте, що право прийняття рішення про повідомлення особи про підозру належить до дискреційних повноважень слідчого та прокурора в кримінальному провадженні.

Отже, в разі зобов`язання дізнавача повідомити про підозру фігуранту у кримінальному провадженні, слідчий суддя вийде за межі своїх процесуальних повноважень щодо розгляду скарги на бездіяльність дізнавача, які визначені положеннями ст. 307 КПК України, тобто втрутиться в дискреційні повноваження дізнавача, визначені положеннями ст. 276, 278 вказаного Кодексу, як наслідок постановить рішення, яке не передбачене кримінальним процесуальним законом.

З огляду на вказане підстави для задоволення скарги в цій частині відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 40, 220, 276, 278, 303-309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1