СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/170/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2015 за № 0000826, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який здобув неповну середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 09.01.2014 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачений - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 26.01.2015 приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись біля буд. № 8, що по пр. Корольова в м. Києві, з проникненням в сховище - автомобіль «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_1 , повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_14 , завдавши йому майнову шкоду на загальну суму 364 грн. При цьому, ОСОБА_7 26.01.2015 приблизно о 19 год. 45 хв., знаходячись біля буд. № 8, що по пр. Корольова в м. Києві, звернув увагу на припаркований автомобіль «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_14 . Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, усвідомлюючи, те, що автомобіль за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезенням пасажирів та їх багажу, а також салони та багажні відділення дозволяють використовувати їх і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу, ОСОБА_7 вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось в салоні автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 . Переконавшись в тому, що дверцята автомобіля зачинено на замки, усвідомлюючи, що наявність технічних засобів, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходяться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи, та недоторканність якого гарантується законом, ОСОБА_7 за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки, зламав замок багажного відділення автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , звідки повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_14 , а саме: набір гайкових ключів «Мотор Січ», вартістю 189 грн; пластмасовий кейс, з різними інструментами, вартістю 175 грн, а всього майна на загальну суму 364 грн. Після чого, приблизно о 20 год. 00 хв., 26.01.2015 з місця вчинення злочину зник, завдавши ОСОБА_14 майнову шкоду.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у сховище.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення, та показав, що він 26.01.2015 приблизно о 20 год. 00 хв. перебував біля буд. № 8, що по пр. Корольова в м. Києві та побачив автомобіль «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 . Він підійшов до даного автомобіля, який був зачинений, та викруткою зламав замок багажника, звідки викрав набір гайкових ключів та пластмасовий кейс з інструментами. Шкода потерпілому відшкодована, шляхом повернення викраденого майна. Промив не застосувати до нього покарання пов`язане з позбавленням волі.

Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_7 26.01.2015 приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Корольова, 8, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно та поєднане з проникненням у сховище, а саме: до автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , а тому його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, а саме: його вік, те, що він неодружений, утриманців не має, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, за даними облікової документації з 2003 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність; раніше судимий.

Таким чином, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України в межах, установлених у санкції ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Разом з тим, вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09.01.2014 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 1 ст. 70 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 роки, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин, суд, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.п. 123, 131).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09.01.2014, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) місяць.

Призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 11.06.2023 року.

У строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме: з 27.01.2015 до 29.01.2015 включно та з 27.10.2021 до 23.12.2021 включно.

Речові докази: набір гайкових ключів «Мотор Січ», пластмасовий кейс чорного кольору з різним слюсарським інструментом всередині, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_14 , - залишити у належного володільця.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1