Справа № 188/280/21
Провадження № 1-і/188/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Петропавлівський райопнний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000548, №0000041 стосовно обвинуваченого

ОСОБА_3 , який є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Першотравенськ Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, не працює, не одружений, раніше судимий:

29.09.2020р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 дистанційно,

захисниа ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

31.01.2024 прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу на строк 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, та умисному вбивстві за таких обставин, які прокурор вважає встановленими.

Під час іспитового строку 30.11.2020 в період часу з 11.00 до 22.00, точний час не встановлено, ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що поряд нікого немає і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незачинені вхідні двері проник усередину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , таким чином проник у житло, де у одній з кімнаті зі столу таємно викрав мобільний телефон марки Samsyng-A515F/DSN модель SM-A515FZKWSEK Black, вартістю 6 453,91 грн, який належить ОСОБА_6

10.12.2020 близько 20.00, точний час не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , з метою таємного, повторного викрадення чужого майна, керуючись корисливими намірами, впевнившись в тому, що поряд нікого немає і його ніхто не бачить та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно викрав з будинку, проникши всередину через незачинені двері, зварювальний інвертор марки «Сталь» моделі «ММА-250Д» вартістю 1 221,06 грн, що належить ОСОБА_6 , чим спричинив власнику шкоду у вказаному розмірі.

19.12.2020 у період часу приблизно з 04.00 до 05.00, точний час не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , куди зайшов через хвіртку, у дворі підійшов до приміщення літньої кухні, двері якої були відчинені, та, зайшовши всередину приміщення, побачив, що за столом сидів господар домоволодіння ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_3 був раніше знайомий. Надалі, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні крадіжки майна з домоволодіння ОСОБА_7 . Під час вказаного словесного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 штовхнув руками в тулуб ОСОБА_7 , від чого останній впав на спину. ОСОБА_8 ножем та сокирою, які взяв там же, в приміщенні кухні, наніс ОСОБА_9 удари у життєво важливі частини тіла, а саме: в голову, обличчя, грудну клітку, живіт, спричинивши останньому тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_7 помер на місці.

Прокурор звертає увагу суду на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, однак дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , передбачені ч. 1 ст. 115 та ч. 3 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 12 КК України відносяться відповідно до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, за скоєння яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Наявність ризику спроби переховуватися від суду прокурор підтверджує тим, що стосовно ОСОБА_3 мається обґрунтована підозра у вчинення особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, крім того, ОСОБА_3 не працює, не має постійного джерела доходу, і може вжити заходів до переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження прокурор підтверджує тим, що ОСОБА_3 проживає неподалік від домоволодіння, де стався злочин, у зв`язку з чим може вжити заходів для знищення, спотворення речових доказів, зміни обстановки на місці пригоди, намагаючись у такий спосіб уникнути покарання.

Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , вчинено в стані алкогольного сп`яніння. Згідно з показами свідків ОСОБА_3 під час перебування в нетверезому стані поводить себе дуже агресивно до оточуючих, схильний до вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи.

У зв`язку з викладеним прокурор вбачає необхідність у продовженні застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає встановленим наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, обґрунтував наявні ризики, звертає увагу на те, що вивчення доказів триває.

Захисник вважає можливим задовольнити клопотання прокурора частково, змінивши запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Крім того захисник звернув увагу суду на те, що ОСОБА_8 перебуває під вартою тривалий час.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд

зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 вказаної статті КПК).

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілих, свідків у провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену в п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Прокурором обґрунтовано наявність ризиків переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на свідків.

ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Судом вивчено не всі докази, але обвинувачення не спростоване.

Він обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень в період іспитового строку.

Обвинувачений схильний до агресивної поведінки, не має сталих соціальних зв`язків, не працює.

Крім того, суд бере до уваги, що місце постійної реєстрації ОСОБА_3 у тимчасово окупованому російськими військами м. Брянка Луганської області, куди він може втекти з метою уникнення покарання.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання

про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі, переховування особи від правосуддя та здійснення впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних. При цьому зазначено, що перешкоджання встановленню істини у справі, здійснення впливу на свідків та потерпілих, переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів

Суд вважає, що з огляду на існування вказаного ризику, враховуючи конкретні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, слід продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів з моменту закінчення дії попередньої ухвали суду від 19 грудня 2023 року.

У пункті 20 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що дія ухвали про застосування запобіжного заходу припиняється після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Виходячи з того, що постановлення ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів не припиняє дію попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою від 19.12.2023 та не скасовує її, суд продовжує обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів з моменту закінчення дії попередньої ухвали суду від 19 грудня 2023 року, тобто з 16 години 00 хвилин 16.02.2024.

Отже, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою тривалістю 60 днів, продовжений цією ухвалою суду, рахується з 16 години 00 хвилин 16.02.2024 до 16 години 00 хвилин 15.04.2024 включно, що не порушує права обвинуваченого і не є триманням під вартою понад 60 днів з моменту постановлення останньої ухвали суду.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у застосуванні насильства, яке спричинило загибель людини, суд не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183-184, 194, 331, 369, 372, 392, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів після закінчення дії попередньої ухвали суду з 16 години 00 хвилин 16 лютого 2024 року до 16 години 00 хвилин 15 квітня 2024 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію цієї ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику Державної Установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1