ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/672/24 Справа № 215/312/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000484 за апеляційними скаргами прокурора та захисників на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 2 ст. 121, ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, ОСОБА_8 14.11.2021 року приблизно о 16:30 годині знаходився у гаражі, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно із потерпілим ОСОБА_11 , знайомими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вживав алкогольні напої.

Далі, 14.11.2021року приблизно о 16:40 годині між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_11 в ході вживання спиртних напоїв виникла словесна сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що супроводжувались нецензурною лайкою, внаслідок чого між останніми виник конфлікт.

Після цього, знаходячись у гаражі, який розташований по АДРЕСА_2 , у ОСОБА_8 на ґрунті виниклого конфлікту з ОСОБА_11 виник прямий умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які в момент заподіяння є небезпечними для життя.

В цей же час ОСОБА_8 , знаходячись у вищевказаному гаражі, реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи обличчям до потерпілого ОСОБА_11 , який стояв напроти нього, перебуваючи у безпосередній близькості, тримаючи у руці ніж, який постійно знаходився на поясі одягнених на ньому штанів у чохлі, наніс один удар в область живота потерпілого.

ОСОБА_8 своїми злочинними діями спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення, а саме: проникаюче сліпе колото-різане поранення лівої передньо - бічної поверхні грудної клітки на відстані 117 см від підошовної поверхні стоп з пошкодженням діафрагми, пілоричного відділу та дна шлунку, селезінки, яке має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Смерть ОСОБА_11 настала від одного проникаючого сліпого колото-різаного пошкодження грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів черевної порожнини з пошкодженням діафрагми, пілоричного відділу та дна шлунка, селезінки.

Дане ушкодження перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 11:05 год. в приміщенні політравми відділення КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, куди останній був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що приймаючи рішення про призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, суд не мотивував свого рішення та не дотримався вимог кримінального закону, внаслідок чого призначив більш м`яке покарання, ніж передбачено законом. Вказує, що насильницький характер вчиненого умисного злочину, його тяжкість, спосіб вчинення, невідворотність наслідків у вигляді смерті людини, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого, адже останній позбавив життя її батька, унеможливлюють застосування ст. 69 КК України, а пом`якшуючі обставини, на які послався суд, зокрема, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, не компенсують наслідки, які настали, а тому не можуть істотно знизити тяжкість скоєного злочину. Просив суд ухвалити вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просять змінити вирок суду, призначивши ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Зазначають, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному злочині, неодноразово просив пробачення у потерпілої, дуже жалкуючи з приводу вчинення ним протиправного діяння, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду. Обвинувачений раніше не судимий, є людиною похилого віку, пенсіонером, інвалідом 2 групи, страждає на чисельні хронічні захворювання, має постійне місце реєстрації, офіційно працевлаштований, за місцем проживання та працевлаштування характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. На їх думку, обвинувачений не є асоціальною особою і призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України не принесе будь якої шкоди для суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_15 , а також буде відповідати принципам розумності і справедливості.

Заслухавши доповідача, думку учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисників не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційних скарг.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до с. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, є правом суду і може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 згідно з вимогами ст. 65-67 КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, за допомогою до лікаря-нарколога та до лікаря-психіатра не звертався, є пенсіонером, інвалідом другої групи, дітей на утриманні не має, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, а також стан здоров`я обвинуваченого, який має хронічні захворювання, що підтверджується медичними документами.

Обставинами, що пом`якшють покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України суд першої інстанції обґрунтовано визнав щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Оскільки, під час розгляду даного кримінального провадження судом встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а саме, щире каяття та добровільне відшкодування потерпілій завданої матеріальної та моральної шкоди, тому, суд обґрунтовано визнав ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для висновку про істотне зниження ступеню тяжкості злочину та для застосування положень ст. 69 КК України.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України за своєю м`якістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, немає.

На думку колегії суддів, підстави для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисників про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України при призначенні йому покарання на увагу не заслуговують.

Так, за змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах провадження, спосіб та характер вчиненого, на думку колегії суддів, вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_8 та неможливість досягнення мети покарання, зокрема виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень за умови звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, тому призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, у зв`язку із чим підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора та захисників залишити без задоволення.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: