Провадження №: 1-кп/755/247/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005478 від 24 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

законного представника ОСОБА_15 ,

особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

І. Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається

23 липня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0005478 від 24 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

ІІ. Зміст клопотання слідчого за погодженням з прокурором

24.10.2020 приблизно о 14 год 30 хв ОСОБА_9 , у власних справах перебував за адресою: м. Київ, вул. Пожарського, 13, поблизу гаражів, де зустрів раніше йому не знайомого ОСОБА_12 , який проводив ремонтні роботи у належному йому гаражі. ОСОБА_12 здалось, що ОСОБА_9 проводить фотографування замків гаражів, з подальшою метою вчинення протиправних дій, та зробив йому зауваження з приводу неприпустимості такої поведінки. У зв`язку із цим між вказаними особами виник словесний конфлікт.

Під час словесного конфлікту ОСОБА_9 побачив, що ОСОБА_12 фотографує його на свій мобільний телефон марки Samsung J2 Duos в корпусі чорного кольору, та йому це не сподобалось.

В результаті цього, ОСОБА_9 наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_12 , чим спричинив останньому два синці на повіках правого ока з переходом на підочну та щічну ділянки, в лівій вилицевій ділянці, два садна в лобній ділянці зліва, в лівій підочній ділянці.

Після цього ОСОБА_9 відкрито заволодів, відібравши мобільний телефон марки Samsung J2 Duos в корпусі чорного кольору у потерпілого, та, тримаючи телефон в руках, почав тікати у напрямку вул. Попудренка. В цей час потерпілий ОСОБА_12 намагався його наздогнати, але внаслідок свого похилого віку та попередньої травми коліна, не міг ефективно проводити переслідування.

В подальшому, втікаючи з місця скоєння суспільно-небезпечного діяння та тримаючи мобільний телефон потерпілого в руках, ОСОБА_9 був затриманий двома перехожими навпроти релігійної споруди за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 34-А. В процесі затримання ОСОБА_9 кинув на землю мобільний телефон потерпілого ОСОБА_12 , яким він попередньо протиправно заволодів.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 84 від 13.07.2021 у період вчинення суспіль-небезпечного діяння, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_9 , останній страждав шизофренією параноїдною, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом; параноїдний синдром F 20.01; за своїм психічним станом у зазначений період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_9 страждає на шизофренію параноїдну, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом; параноїдний синдром F 20.01; за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Враховуючи викладене, слідчий, за погодженням з прокурором, просить застосувати до ОСОБА_9 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі, вказавши, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру, а також просив суд вирішити долю речових доказів та процесуальних витрат.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що 24 жовтня 2020 року він був у себе в гаражі за адресою: АДРЕСА_2 , побачив незнайому неопрятну людину з бородою. Побачив, що той дивиться по замках, зробив йому зауваження, він не відреагував. Він почав знімати його на телефон та запитував що він тут робить. ОСОБА_9 наніс йому два удари, від яких він впав на землю, а ОСОБА_9 почав виривати з рук мобільний телефон чорного кольору та бити його. Він вирвав телефон і побіг в сторону м. Чернігівська. Ударів було не менше 5-6. Він одразу піднявся, побачив, що по вулиці йшли чоловік із жінкою, він їм крикнув, що вони зупинили ОСОБА_9 , оскільки сам не зміг його наздогнати. Назустріч йшли хлопці, які й затримали ОСОБА_9 , під час цього останній викинув телефон із рук.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки пройшло 3 роки з моменту подій, ОСОБА_9 не є небезпечною особою, телефон останній забрав аби припинити незаконні дії. Примусового лікування не потребує, бо лікується добровільно.

Законний представник ОСОБА_9 - ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомила, що 24.10.2020 вона послала ОСОБА_9 , до магазину. Те, що його ображали і викликало такий стан. Вона потребує допомоги свого сина, просила амбулаторне лікування.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_9 свою причетність до вчинення даного кримінального правопорушення заперечував та пояснив суду, що коли він лікувався, то лише спав та їв. Експертиза рекомендує лікування, хоча за три роки він сам проходить відповідне лікування. Додатково пояснив, що телефон було знайдено біля нього, без ушкоджень, а у ОСОБА_12 був телефон іншого кольору. При дослідженні відео та фото, які містились на телефоні марки «Samsung J2» повідомив, що впізнав себе на фото і відео, голос був потерпілого ОСОБА_12 .

ІV. Положення закону, якими керувався суд

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Згідно з ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

V. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, та висновки суду.

Безпосередньо дослідивши докази, подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_16 показав, що він разом з товаришем йшли по вул. Попудренка, назустріч їм біг ОСОБА_9 , а за ним - чоловік похилого віку, в крові та просив зупинити останнього. Чоловіки зупинили ОСОБА_9 . Він був з бородою, колір одягу не пам`ятає. Додав, що події відбувались приблизно в обідній час у жовтні. Поліція приїхали досить швидко, ОСОБА_9 вів себе неадекватно, виривався. Також зазначив, що по дорозі, як його ( ОСОБА_9 ,.) доганяли, останній викинув з рук телефон.

Обґрунтованість клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_9 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.10.2020, згідно з якими ОСОБА_12 повідомив, що 24.10.2020 приблизно о 14 год 30 хв за адресою: вул. Пожарського, 13, м. Київ, невідома особа із застосуванням фізичної сили відкрито заволоділа мобільним телефоном (т. 1, а.с. 84-86);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2021 за участю потерпілого ОСОБА_12 , згідно якого перевірено та уточнено відомості про скоєння кримінального правопорушення, яке мало місце 24.10.2020 за адресою: вул. Пожарського, 13, м. Київ (т. 1, а.с. 87-90);

- протоколом огляду місця події від 24.10.2020 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого при огляді ділянки місцевості, розташованої навпроти «Міжнародного християнського гуманітарного центру», який знаходиться за адресою: вул. Попудренка, 34 а, м. Київ. При огляді вказаної вище ділянки виявлено мобільний телефон марки «Samsung J2» чорного кольору у ввімкненому стані з наступними ІМЕІ: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , у вказаному телефоні виявлено 2-sim картки з пам`яттю 16 ГБ. Під час огляду місця події вказаний телефон вилучено та поміщено до спеціального пакету: SUD1148171 (т. 1 а.с. 91-93);

- постановою про визнання речовими доказами від 24.10.2021, згідно якої мобільний телефон марки «Samsung J2» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 94-95);

- протоколом огляду предмету від 30.10.2020, відповідно до якого під час огляду мобільного телефону марки «Samsung J2» чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , виявлено таке: мобільний телефон має візуальні пошкодження скла з лицьового боку, а саме подряпини по всій площі скла дисплею. В нижній частині по центру міститься кнопка золотистого кольору. При огляді тильного боку вказаного мобільного телефону на пластиковій кришці в нижній частині виявлені пошкодження у вигляді надколів та вм?ятин. При відкриті задньої кришки під нею у телефоні виявлена акумуляторна батарея 1СР6/51/54, картка мобільного оператору «Київстар» блакитного кольору та картка мобільного оператору «Vodafone» з надписом 97 «МТС» білого кольору на червоному фоні. Також у телефоні виявлена картка пам?яті San Disk micro SD ємністю 1 Gb. 3 внутрішнього боку тильної кришки міститься металева наліпка срібного кольору з надписом «Baseus». Під час огляду зазначений смартфон був розблокований та встановлено, що IMEII, IME12 та SN зазначені на наліпці телефону співпадають з даними у ньому. Крім цього, при огляді мультимедійних файлів, на вказаному телефоні, виявлені наступні фотографії та відеофайли, які зроблені 24.10.2020 поблизу гаражів із зображенням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на них, а саме: Фотографії - 20201024_142631.jpg (Фото 7), 20201024 _142709.jpg (Фото 8), 20201024 _142713-jpg (Фото 9), 20201024 _ _142722.jpg (Фото 10), 20201024_142726-jpg (Фото 11), 20201024_142753.jpg (Фото 12). Відеофайли - 20201024_142553.р4, 20201024 _142804.mp4. Виявлені фотознімки та відеозаписи на мобільному телефоні, що оглядався (Samsung 12 Duos чорного кольору, S/N: НОМЕР_5 ) долучені у якості додатку до даного протоколу на DVD+R диск «HP» 4.7 Gb PAP632YE17103453 (ZE6383-DVR-T47D), з написом телефону потерпілого ОСОБА_12 . Samsung 12 від 24.10.2020». «Фото та відео з Виявлені речі, які знаходились у спеціальному пакеті SUD1148171, оглянуті та передані потерпілому на відповідальне зберігання. Експертний пакет утилізовано. Огляд проводився: при природному освітленні у приміщенні кабінету № 305 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (т. 1 а.с. 96-103);

- постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 30.10.2021, розпискою потерпілого ОСОБА_12 від 30.10.2030, згідно яких мобільний телефон марки «Samsung J2» чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 104-105; 106);

- висновком експерта № СЕ-19/111-21/8938-ТВ від 18.03.2021 за результатами товарознавчої експертизи, відповідно до якого станом на 24.10.2020 ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung» моделі SM-J200H/DS (у запитанні постанови про проведення товарознавчої експертизи, зазначено: мобільного телефону марки «Самсунт» моделі «Дуос») становила 582 грн 00 коп.(т. 1 а.с. 111-117);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.10.2020, згідно якого 24.10.2020 о 15 год 00 хв ОСОБА_9 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (т. 1 а.с. 131-133);

- протоколом обшуку затриманої особи від 24.10.2020, згідно якого під час обшуку виявлено мобільний телефон марки «Lenovo» в корпусі білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 (т. 1 а.с. 134);

- висновком експерта № 041-1659-2020 від 28.10.2020 за результатами судово-медичної експертизи, відповідно до якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено: синці - на повіках правого ока з переходом на підочну та щічну ділянки, в лівій вилицевій ділянці; садна - в лобній ділянці зліва, в лівій підочній ділянці. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 24.10.2020 та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров?я) (т. 1 а.с. 139-143);

- висновком експерта № 042-1858-2020 від 18.01.2021 за результатами судово-медичної експертизи, відповідно до якого дані судово-медичного обстеження свідчать про те, що після подій ушкодження: 24.10.2020 у ОСОБА_12 30.03.1963 р., мали місце такі ушкоження: - 2 синці на повіках правого ока з переходом на підочну та щічну ділянки, в лівій вилицевій ділянці; - 2 садна в лобній ділянці зліва, в лівій підочній ділянці. Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, з урахуванням обставин справи в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, дані ушкодження утворились внаслідок травмуючої дії тупого(их) предмета(ів), могли утворитись в термін, вказаний у постанові, тобто, 24.10.2020. Експертна об?єктивізація способу спричинення тілесних ушкоджень можлива шляхом проведення слідчого експерименту з метою відтворення обстановки та обставин подій від 24.10.2020 за участю ОСОБА_12 , а також за участю особи, яка спричинила йому вказані ушкодження. Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення синків та саден у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров?я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказані ушкодження відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил» (т. 1 а.с. 144-151);

- висновком експертного дослідження № 041-1666-2020 від 29.10.2020, згідно якого при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені ушкодження: - синці - на повіках лівого ока з розповсюдженням на скроневу ділянку та спинку носа, в ділянці чола справа;- крововилив - на тильній поверхні лівої кисті в проекції нігтьової фаланги 3- го пальця; - садна - в проекції лівої носо-губної складки ближче до крила носу, на долонній поверхні лівої кисті в проекції 1 міжп?ясткового проміжку (2). Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились від травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились за механізмом (садна за рахунок ковзання, тертя або удару під кутом, інші від удару/ударів під прямим кутом), за давністю можуть відповідати терміну вказаному у направленні, тобто 24.10.2020, не були небезпечними для життя, та, як у сукупності, так і ізольовано одне від одного відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.12.2020, згідно якого слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 ознайомився з медичною картою амбулаторного хворого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку згідно додатку до протоколу (опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді № 1-кс/755/15805/20), вилучено (т. 1 а.с.155-157);

- висновку судово-психіатричного експерта № 699 від 22.12.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_9 у зв`язку з відомостями з його медичної документації про наявність у нього хронічного психічного розладу, а також виявленими при даному обстеженні вище проведеними особливостями психічного стану і поведінки, потребує проведення йому стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи в умовах КМЦСПЕ (т. 1 а.с. 195-197);

- висновку судово-психіатричного експерта № 84 від 13.07.2021, згідно якого у період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1., підозрюється (24.10.2020), він виявляв ознаки шизофренії параноїдної; епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом; параноїдний синдром (згідно з МКХ-10, шифр F20.01). За своїм психічний станом у період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_9 підозрюється (24.10.2020) він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно з наданою для експертизи медичною документацією, психічне захворювання ОСОБА_9 у вигляді «Шизофренії параноїдної» описується у нього з січня 2018 року.

За своїм психічним станом у період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1. підозрюється (24.10.2020) він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Питання «осудності» ОСОБА_9 під час вчинення злочину який йому інкримінується, не відноситься до компетенції стаціонарної судової судово-психіатричної експертизи.

Поведінка ОСОБА_9 у період правопорушення визначалась наявним психічним розладом.

У теперішній час ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1., виявляє ознаки шизофренії параноїдної; епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом; параноїдний синдром (згідно з МКХ-10, шифр F 20.01), за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 , рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Згідно з наданою для експертизи медичною документацією, психічне захворювання ОСОБА_9 у вигляді «Шизофренії параноїдної» описується у нього з січня 2018 року.

У ОСОБА_9 визначаються виражені дисоціативні розлади мислення, погіршення функціонування когнітивних процесів через виражені емоційно-вольові та мотиваційні зміни апато-абулічного кола; аутичність, емоційна парадоксальність, конформність, паралогічність суджень, що визначальним чином впливає на поточну поведінку особи. Психічні особливості, які виражені значно, досягають ступеню вираженості психічних порушень. Встановлення впливу психічних розладів на поведінку в період правопорушення входить у компетенцію судово-психіатричних експертів.

У теперішній час у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1., не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії.

У теперішній час ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1. не потребує проведення протиалкогольного та пронаркоманічного лікування.

У теперішній час у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1., не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії.

Крім того, судом досліджено дані, що характеризують особу ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 201-202; 213-217).

Згідно зі ст.ст. 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками:

1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер;

2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Окрім цього, згідно відповіді КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня № 2» від 14.12.2020 № 061/203/06-589, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під наглядом лікаря-психіатра з березня 2018 року з діагнозом: шизотиповий розлад.

Разом з тим, відповідно до відповіді КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» від 24.08.2023 № 061/223-1866, ОСОБА_9 за період з 10 листопада 2022 року по 07 серпня 2023 року лікувався стаціонарно у їхньому закладі: з 29.11.2022 по 12.12.2022; з 03.01.2023 по 25.01.2023; з 24.07.2023 по 07.08.2023.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 84 від 13.07.2021, згідно якого у період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1., підозрюється (24.10.2020), він виявляв ознаки шизофренії параноїдної; епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом; параноїдний синдром (згідно з МКХ-10, шифр F 20.01). За своїм психічний станом у період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_9 підозрюється (24.10.2020) він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно з наданою для експертизи медичною документацією, психічне захворювання ОСОБА_9 у вигляді «Шизофренії параноїдної» описується у нього з січня 2018 року.

За своїм психічним станом у період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1. підозрюється (24.10.2020) він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Поведінка ОСОБА_9 у період правопорушення визначалась наявним психічним розладом.

У теперішній час ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1., виявляє ознаки шизофренії параноїдної; епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом; параноїдний синдром (згідно з МКХ-10, шифр F 20.01), за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 , рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Згідно з наданою для експертизи медичною документацією, психічне захворювання ОСОБА_9 у вигляді «Шизофренії параноїдної» описується у нього з січня 2018 року.

У ОСОБА_9 визначаються виражені дисоціативні розлади мислення, погіршення функціонування когнітивних процесів через виражені емоційно-вольові та мотиваційні зміни апато-абулічного кола; аутичність, емоційна парадоксальність, конформність, паралогічність суджень, що визначальним чином впливає на поточну поведінку особи. Психічні особливості, які виражені значно, досягають ступеню вираженості психічних порушень. Встановлення впливу психічних розладів на поведінку в період правопорушення входить у компетенцію судово-психіатричних експертів.

Таким чином, в судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_9 , як на час вчинення ним відповідного суспільно небезпечного діяння, так і на час судового розгляду кримінального провадження. Вчинене ним суспільно небезпечне діяння пов`язане із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. За висновком експерта ОСОБА_17 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2020 року у справі №234/18511/18 (провадження №51-4960км19).

При цьому, суд звертає увагу на те, що суспільна небезпека діяння, вчиненого в стані неосудності, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, має оцінюватись за загальними критеріями - характером і ступенем з урахуваннях всіх вищезазначених елементів, які їх визначають (характером суспільних відносин, на які діяння посягає, об`єктивними ознаками діяння, а саме місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно-небезпечних наслідків, інтенсивністю посягання, видом і розміром шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди).

При кримінально-правовій оцінці суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка такого діяння за наявності до того підстав може здійснюватися із застосуванням ст. 15 КК України (правова позиція, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі №761/37225/20 (провадження №51-321кмо22).

Таким чином, кримінальний та кримінально-процесуальний закони пов`язують необхідність застосування примусових заходів медичного характеру саме із суспільною небезпечністю діяння, вчиненого неосудною особою, а не з його наслідками.

При юридичній оцінці дій такої особи суду необхідно брати до уваги об?єктивну сторону вчиненого діяння з урахуванням спрямованості її дій, знаряддя яке було використано, локалізації, кількості та характеру тілесних ушкоджень заподіяних потерпілому, які можуть вказувати про посягання на його життя.

Від правильності юридичної оцінки дій неосудної особи напряму залежить встановлення рівня небезпеки її поведінки для суспільства та застосування до неї виду примусових заходів медичного характеру, визначених ст.94 КК України.

Таким чином, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, так як за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_9 становить небезпеку для себе та суспільства.

Визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суд виходить, як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, з врахуванням ступеню небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб таврахувавши думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, тому суд, погоджуючись з позицією прокурора, вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом зважаючи на дані відображені в висновку судово-психіатричного експерта № 84 від 13.07.2021.

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п.1 ст.7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру, та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Цивільний позов у справі як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду не заявлявся.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження:за проведення товарознавчої експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-21/8938-ТВ від 1803.2021) - 490 грн 35 коп., за проведення судово-медичної експертизи (висновок № 042-1858-2020 від 18.01.2021) - 378 грн 00 коп., загалом разом становлять 868 грн 35 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що наявні правові підстави для застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, на думку суду, не підлягають відшкодуванню у якості процесуальних витрат зазначені у клопотанні витрати за проведення судової експертизи. Вказані процесуальні витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 369-372, 376, 395, 503,508,512, 513, 516 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005478 від 24 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Судові витрати за проведення експертиз відшкодувати за рахунок держави.

Речові докази: мобільний телефон Samsung J2 Duos чорного кольору з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 - залишити ОСОБА_12 .

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та після набрання законної сили надіслати на виконання до закладу охорони здоров`я, який надає психіатричну допомогу. Контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд міста Києва.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15 год 35 хв 20 жовтня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1