Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/131/2023 Справа № 553/1614/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

с. Піонерський, Радянського району, Ханти-Мансийського автономного округу Російської Федерації, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, не військовозобов`язаної, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 07.10.2020 року вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. Ухвалою від 15.09.2021 року було замінено невідбуту частину покарання на громадські роботи строком 27 год.,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

17.04.2022 року приблизно о 18 год. 00 хв., точний час не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись в кухонній кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , де остання перебувала зі своїм знайомим ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з останнім, реалізуючи свій злочинний намір та мету, спрямовані на спричинення останньому тілесних ушкоджень, діючи умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взявши в праву руку кухонний ніж, підійшла до ОСОБА_6 та стоячи навпроти потерпілого обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки нанесла один удар ножем в область живота.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани живота проникаючої до черевної порожнини з ушкодженням по ходу раньового каналу великого сальника, яка ускладнилась в своїй течії внутрішньо-черевною кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчинені злочину визнала повністю, у скоєному розкаялася, та пояснила, що 17.04.2022 року близько 17 год. вона разом з потерпілим повернулась додому за адресою: АДРЕСА_1 , та лягли спати. Пізніше, близько 18 год. вони з потерпілим почали сваритися, в якийсь момент вона пішла до кухні, та потерпілий прослідував за нею. В приміщенні кухні вони продовжили сварку, при цьому потерпілий виражався на її адресу нецензурною лайкою, кричав. На кухні лежав кухонний ніж з чорною ручкою довжиною близько 10 см, та довжиною клинка близько 20 см, вказаний ніж вона взяла в праву руку, та нанесла удар потерпілому. В момент удару вони з потерпілим стояли один навпроти одного. Удар потерпілому прийшовся в область ребер, а саме в нижню частину грудної клітини зліва. Після удару вона витягнула ніж з рани та кинула його в іншу кімнату. ОСОБА_9 направився до ванної кімнати, а вона прослідувала за ним. Потім потерпілий впав на підлогу, однак свідомість він не втрачав. При цьому вона намагалася надати медичну допомогу потерпілому, однак кровотеча була дуже сильною, у зв`язку з чим вона злякалася за життя потерпілого, та викликала швидку допомогу та поліцію. Обвинувачена вказала, що розуміла, що нанесла потерпілому удар ножем ділянку де знаходяться життєво важливі органи.

Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачена є його цивільною дружиною з 2021 року. Так, 17.04.2022 року вони прийшли від знайомих додому за адресою: АДРЕСА_1 , та лягли спати. Після того, як вони прокинулися, між ними розпочалася сварка. Причини конфлікту він не пам`ятає. Він направився до кухні, де вже знаходилась ОСОБА_7 , та сварка між ними продовжилась. Також, вказав, що під час сварки він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки до цього вживав горілку. Під час сварки ОСОБА_7 нанесла йому удар ножем в область живота, під ребра, кухонним ножем з чорною ручкою, та довжиною близько 25 см. Пояснив, що саме ОСОБА_7 , після завдання йому тілесних ушкоджень, намагалася надати йому допомогу та викликала швидку допомогу.

Потерпілий просив суд, при винесенні вироку призначити обвинуваченій мінімальне покарання, та прийняти до уваги, що він її вибачив. Проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КК України не заперечував.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала свою вину в інкримінованому їйкримінальному правопорушенні, її показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченій та іншим учасникам судового розгляду були роз`яснені та вони вважали недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину та доведеності її вини у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) та який суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України тяжке тілесне ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 121 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 121 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона офіційно не працевлаштована, має постійне місце проживання, незаміжня, раніше судима, має частково невідбуте покарання у вигляді 27 год. громадських робіт за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07.10.2020 року

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин що пом`якшують покарання, примирення з потерпілим, а також враховує вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав доцільним призначити обвинуваченій покарання у вигляді 5 років 3 місяці позбавлення волі, та із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати 27 годин громадських робіт, та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 3 місяців 3 днів, і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження здійснення нею нових кримінальних правопорушень. А також визначити остаточне покарання засудженій на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом складання покарання за цим вироком, та приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07.10.2020 року у відповідності до положень ч. 1 ст. 72 КК України у вигляді 3 днів.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 17.04.2022 року.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Відповідно до матеріалів справи судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2020 року, та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня фактичного затримання 17 квітня 2022 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя - ОСОБА_1