Справа № 351/142/24
Номер провадження №1-кс/351/38/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Снятин

Слідчий суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на дії начальника сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 щодо винесення постанови про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження №0000074 від 07.06.2023р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, якою просив скасувати постанову начальника сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 15 січня 2024р. про закриття кримінального провадження №0000074 від 07.06.2023р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Свої вимоги мотивував тим, що житель АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , шляхом виконання сільськогосподарських робіт на земельній ділянці поза своїм господарством, з використанням трактора, порушив недоторканість іншого володіння ОСОБА_4 , а саме земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Допитаний як потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що 19.03.2023 ОСОБА_6 , що проживає по сусідству із ним, а саме по АДРЕСА_1 , під час оброблення своєї земельної ділянки за допомогою трактора, здійснив оброблення частини земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 , чим порушив його право на недоторканість іншого володіння особи. Аналогічний інцидент мав місце 29.04.2023 року приблизно о 18:00 год., коли під час виорювання своєї земельної ділянки ОСОБА_6 виорав частину земельної ділянки ОСОБА_4 , на його зауваження ОСОБА_6 не реагував, адже зазначив, що виорана ним земельна ділянка належить йому.

Допитана з даного приводу в якості свідка ОСОБА_7 підтвердила слова свого сина та зазначила, що також неодноразово робила зауваження ОСОБА_6 , про те останній наполягав на своєму, запевняючи, що оброблена та виорана ним частина земельної ділянки належить йому.

07.11.2023 було проведено огляд місця події під час якого встановлено, що між земельними ділянками ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знаходиться огорожа із 42 (сорока двох) забетонованих металевих стовпців з натягнутою металевою сіткою, яка відповідно до рішення Снятинського районного суду від 14.02.2022 встановлена на земельній ділянці ОСОБА_4 , також вказаним рішенням зобов`язано ОСОБА_8 , яка являється дружиною ОСОБА_6 та фактичною власницею земельної ділянки, усунити вище вказану огорожу, однак із зібраних доказів виходить, що ОСОБА_6 здійснював оброблення земельної ділянки за межами огорожі, зі сторони своєї земельної ділянки, а так як на даний час межові знаки між земельними ділянками відсутні, встановити кому належить оброблена ОСОБА_6 земля не представляється можливим.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні матеріали та зазначені вище обставини, можна зробити висновок, що у діях ОСОБА_6 відсутній прямий умисел на порушення недоторканості іншого володіння ОСОБА_4 , що є обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, адже опираючись на суб`єктивну сторону зазначеного правопорушення винний повинен усвідомлювати, що порушує недоторканність житла громадян шляхом вчинення вказаних вище дій, і бажає їх вчинити, а тому в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення вказаної категорії.

При цьому, згідно рішення Снятинського районного суду від 14.02.2022 року по справі № 351/1653/21, яке було надано ОСОБА_5 як доказ по справі, було задоволено позовну заяву ОСОБА_4 та вирішено зобов`язати ОСОБА_8 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу незаконно встановленої огорожі у вигляді 42 забетонованих металевих стовпів з натягнутою металевою сіткою та відновити стан земельної ділянки. Під час розгляду справи, позивачем було доведено, що відповідачка фактично захопила частину його земельної ділянки і незаконно встановила на ній свою огорожу.

Також, під час розгляду справи судом було встановлено, що «згідно акту земельної комісії Заболотівської селищної ради від 21.10.2021 р. слідує, що при обмірах земельної ділянки гр. ОСОБА_4 земельна комісія виявила самовільну зруйновану огорожу, фундамент орієнтованою довжиною 12.50 м. захоплення земельної ділянки від центральної дороги орієнтованою шириною 1.7 м. та заднього двору орієнтованою шириною 1.70 м. орієнтованою довжиною 48.6 м. суміжним землекористувачем ОСОБА_8 . На захопленій земельній ділянці незаконно забетоновані залізні стовпи кількістю 9 шт. та встановлено металеву огорожу орієнтованою довжиною 21.60 м. та загородили будівельні матеріали, а саме дошки, труби, каптури, металеві листи та немає доступу до коптильні. Дана земельна ділянка приватизована. Рекомендовано ОСОБА_8 звільнити самовільно захоплену ділянку ОСОБА_4 .

Комісія рекомендує землекористувачам дотримуватись добросусідських відносин. В разі невирішення даного питання рекомендовано звертатись до суду».

Земельна комісія Заболотівської селищної ради неодноразово виїжджала по місцю проживання сторін по справі і складала схожі акти, при чому завжди був присутній ОСОБА_6 , а тому, йому було відомо де проходять межі земельних ділянок і скільки землі було незаконно захоплено його сім`єю.

ОСОБА_8 приходиться дружиною ОСОБА_6 і вони разом проживають за адресою АДРЕСА_1 , крім того, ОСОБА_6 неодноразово з`являвся на судові засідання, а тому, він не міг не знати про спір який триває вже кілька років, про вищевказане рішення суду, про акти земельної комісії, а також про те, що на його дружину відкрита кримінальна справа за невиконання вищевказаного рішення суду. А тому, йому було достеменно відомо, що земельна ділянка яку він обробляв належить саме ОСОБА_4 . Крім того, на відео-доказах, які містяться у матеріалах кримінальної справи, чітко видно, що ОСОБА_4 кілька разів повідомляв ОСОБА_6 про те, що це його земля і наполегливо просив не вчиняти протиправних дій, але не зважаючи на всі ці обставини, він умисно продовжував вчиняти протиправні дії.

З вищевикладеного слідує, що підстава для закриття кримінального провадження, а саме, відсутній прямий умисел на порушення недоторканості іншого володіння є надуманою і такою, що не відповідає дійсності.

Вважає винесену постанову необгрунтованою та незаконною, оскільки дізнавач , в порушення вимог ст. 284 КПК України, не забещпечив всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Представник скаржника, адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву в якій просив скаргу розглянути за його відсутності.

Начальник сектору дізнання ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Дослідивши матеріали скарги слідчим суддею встановлено, що 15 січня 2024 року постановою начальника сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 07.06.2023р. закрито за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

У ст. 303 КПК України визначений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.306 КПК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження, розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Частиною 5 ст.110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови;прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення;місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову;можливість та порядок оскарження постанови.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання, приймає процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (AssenovandOthers v. Bulgaria), пп. 103 etseq.).

У оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а саме, не конкретизовано особу чи осіб, стосовно яких прийнято рішення про закриття кримінального провадження, не встановлені обставини, які дозволяють прийти до висновку, що в діях вищевказаних осіб відсутній склад правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова дізнавача має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ч.2 ст. 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже виходячи з викладеного правові підстави скарги перед судом доведено.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Слідчий суддя вважає, що у разі закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, орган досудового розслідування, повинен встановити які саме дії вчинила особа, стосовно якої прийнято відповідне рішення та належним чином обґрунтувати свої висновки про відсутність у вказаних діях певної ознаки, яка дозволяє кваліфікувати їх як конкретне кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається за відсутності в діянні складу. Суд вважає, що досудовим розслідуванням були проведені не всі можливі слідчі дії, внаслідок чого висновки дізнавача є передчасними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Таким чином на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що дізнавачем не проведено всіх належних слідчих дій та не встановлено всіх обставин події правопорушення, не дано системної оцінки доказів у їх сукупності, тому постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.305-307 КПК України слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу задоволити.

Постанову начальника сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 15 січня 2024 року про закриття кримінального провадження за №0000074 від 07.06.2023р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК Українискасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_9