Справа № 302/2006/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2023смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження №0000171 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Синевирська Поляна Міжгірського району Закарпатської області, яка має середню освіту, не працюючої, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

06.11.2023 року, біля 12-00 годин, ОСОБА_4 , знаходячись на території дворогосподарства біля будинку №307 «В» с.Синевирська Поляна, Хустського району, Закарпатської області, на ґрунті раптово виниклих непорозумінь із-за спірних земельних питань, під час словесної сварки із своєю рідною сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, взявши в руки гілку породи «Ялина», якою нанесла біля 4 ударів по ногах потерпілій.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 , згідно з висновком судового-медичного експерта за №111-м від 09.11.2023 року, спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах нижньої третини правої стегнової ділянки.

Вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму дії, яким міг бути предмет (дерев`яна палиця) на який вказує сама потерпіла, розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пп. 2.3.5. По давності вкладаються в час події, яка мала місце 06.11.2023 року. Малоймовірно, що дані тілесні ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного зросту, а є наслідком локальних ударів.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, який кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно із заявою ОСОБА_4 від 13.11.2023 року, яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_4 визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. При цьому, ОСОБА_4 ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно положень ч.2 ст.302 КПК України, а також погодилася на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно із заявою потерпілої ОСОБА_5 від 13.11.2023 року, потерпіла не заперечує проти розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідна з розглядом обвинувального акту за її відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні (а.с.1).

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Згідно з ч.2 ст.302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, та за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї винуватості. При цьому, суд дослідив матеріали кримінального провадження, а саме: Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 07.11.2023 року (а.с.1), протокол прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 07.11.2023 року (а.с.7), заяву про вчинення злочину ОСОБА_5 від 07.11.2023 року (а.с.8), письмові пояснення ОСОБА_5 (а.с.9), письмові пояснення ОСОБА_4 (а.с.10-11), протокол допиту потерпілої ОСОБА_5 від 07.11.2023 року (а.с.19-21), протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 09.11.2023 року (а.с.22-23), протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 09.11.2023 року (а.с.24-25), протокол огляду речей від 08.11.2023 року (а.с.27), відтворивши в ході розгляду справи оптичний диск із відеозаписом подій від 06.11.2023 року за участю ОСОБА_4 (а.с.26), постанову про визнання документів речовими доказами і приєднання їх до матеріалів справи від 08.11.2023 року (а.с.29), висновок судово-медичної експертизи № 111-м від 09.11.2023 року, складений судово-медичним експертом Хустського районного відділення СМЕ ОСОБА_9 (а.с.36-37), повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 10.11.2023 року (а.с.39-41), договір про правову допомогу від 01.11.2023 року, укладений між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_6 (а.с.42-43); протокол допиту підозрюваної ОСОБА_4 від 10.11.2023 (а.с.51-53), характеризуючі матеріали відносно ОСОБА_4 (а.с.31-34,38).

Вивчивши обвинувальний акт, додані до нього заяви обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , матеріали досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) за тих обставин, як вони викладені в обвинувальному акті, та ці обставини жодною стороною не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, у тому числі щодо беззаперечного визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, який кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що відповідно до положень ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Відповідно до ст.65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується ч.2 ст.50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого нею кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, спосіб вчинення такого і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінального проступку, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте вчинила кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи та який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків. Разом з тим, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнала повністю, у скоєному щиро розкаялася, що суд відносить до обставин, які пом`якшують її покарання. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Крім того, ОСОБА_4 на теперішній час не має постійного місця роботи, регулярний дохід та постійне джерело прибутку відсутнє, проте, обвинувачена має постійне місце реєстрації та місце фактичного проживання, за яким ОСОБА_4 характеризується позитивно, виросла в багатодітній сім`ї, наразі ніде не працює, вдова, займається веденням домашнього господарства, скарг від сусідів не надходило. За характером є ввічливою, скромною, працьовитою, щирою, шкідливих звичок немає, ходить до церкви, громадський порядок не порушувала, що вбачається з характеристики Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області за вих..№ 1939 від 09.11.2023 року (а.с.33), певної групи інвалідності немає, на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра ОСОБА_4 не перебуває, що вбачається з інформації КНП ЛПУ «Міжгірська районна лікарня» від 09.11.2023 (а.с.31)..

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального проступку, а також враховуючи особу обвинуваченої, її вік, сімейний та матеріальний стан, а також щире каяття у скоєному, відсутність на теперішній час матеріальних та/або моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілої ОСОБА_5 , тому суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з ізоляцією її від суспільства та знаходить підстави для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 покарання за скоєння кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення (проступку) та особі обвинуваченої ОСОБА_4 ..

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Речовий доказ у даному кримінальному провадженні, згідно постанови дізнавача СД ВП № 2 ОСОБА_11 від 08.11.2023 року (а.с.29), а саме оптичний диск із записом у даному кримінальному провадженні №0000171, суд вважає за необхідне залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.302,368,370,374,381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватою ОСОБА_12 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 (шістсот вісімдесят) гривень.

Речовий доказ у даному кримінальному провадженні - оптичний диск із записом у кримінальному провадженні №0000171 (а.с.26,29) - залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня винесення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: ОСОБА_13