ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/819/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1311/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.407 КК України
УХВАЛА

Іменем України

18 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з середньою освітою, розлучений, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимий,

засуджений за ч. 5 ст. 407 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час проходження військової служби вирішив стати на злочинний шлях, в умовах воєнного стану , незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_8 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, тобто за відсутності законних підстав та поважних причин, 21.11.2022 самовільно залишив медичний пункт військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 в період з 21.11.2022 по 05.12.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_8 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 05.12.2022.

05.12.2022 ОСОБА_8 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ для продовження виконання своїх службових обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким при призначенні покарання застосувати ст. ст. 69, 75 КК України та надати можливість продовжувати службу у Національній гвардії України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, розлучений, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, також має постійне місце реєстрації та проживання.

Суд не встановив обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 .

Покарання призначене ОСОБА_8 за скоєнні ним злочин, а саме за ч. 5 ст. 407 КК України - 5 (п`яти) років позбавлення волі на переконання колегії суддів не можна визнати явно несправедливим, а тому слід вважати справедливим з урахуванням вищенаведених обставин та положень передбачених ст. 414 КПК України.

Отже, апеляційне прохання обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер адже наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання обвинуваченій.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження, колегією суддів, не встановлені підстави для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

З урахуванням вищезазначених обставин, даних про особу обвинувачену призначене судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення та ОСОБА_8 попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді