Справа № 195/101/24
Провадження № 1-кс/195/50/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про арешт майна

22.01.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

слідчого СВ ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Діпропетровській області ОСОБА_3 ,

власника майна громадянина ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 15.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 15.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна, а саме: мобільного телефону марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 .

Клопотання обгрунтовано тим, що СВ ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом того, що в листопаді 2023 року громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період дії військового часу, таємно, умисно, із корисливих мотивів, використовуючи банківську картку № НОМЕР_3 , відкриту в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 42300 гривень, спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В ході досудового розслідування громадянин ОСОБА_4 надав покази про те, що в період часу з жовтня по грудень 2023 року він мешкав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період спільного проживання ОСОБА_4 мав вільний доступ до документів ОСОБА_5 та її мобільного телефону. В листопаді 2023 року ОСОБА_4 зі свого мобільного телефону марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, з сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , підключеного до мережі Інтернет, завантажив мобільний додаток «АBank24», за допомогою якого відкрив віртуальні картки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_3 , які перебувають у володінні банківської установи АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_5 , при цьому під час реєстрації та для авторизації мобільного додатку «АBank24», використав номер мобільного телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , та самостійно вигадав пароль для входу такого додатку. В подальшому, ОСОБА_4 використовуючи свій мобільний телефон підключений до мережі Інтернет за допомогою браузеру «Google Chrome» здійснив запити по різним фінансовим установам на отримання онлайн-кредитів від ім`я ОСОБА_5 із зазначенням карткового рахунку № НОМЕР_3 відкритого ним в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_5 . Після погодження фінансовими установами поданих заявок, ОСОБА_4 , отримував кредитні кошти на вказаний ним під час реєстрації віртуальний рахунок. Отримані грошові кошти ОСОБА_4 в подальшому перераховував на свій картковий рахунок № НОМЕР_7 відкритий в АТ «А-Банк» на його ім`я ОСОБА_4 , з якого в подальшому здійснював покупки в магазинах, поповнював мобільний телефон та здійснював інші фінансові операції, без зняття готівки. Загалом ОСОБА_4 оформив одинадцять кредитів на ім`я ОСОБА_5 на загальну суму 42300 гривень.

Крім того, в клопотання слідчий вказує, що в ході досудового розслідування, ОСОБА_4 добровільно надав для огляду мобільний телефон марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 . Під час огляду встановлено, що до мобільного телефону завантажено мобільний додаток «АBank24», під час огляду якого встановлено меню банкінгу та зображення віртуальних карток відкритих в АТ «А-Банк», а саме: № НОМЕР_5 та № НОМЕР_3 . Учасник огляду ОСОБА_4 пояснив, що зазначені банківські рахунки він відкрив на ім`я ОСОБА_5 , використовуючи паспортні дані та номер мобільного телефону останньої без її відома. В подальшому, ОСОБА_4 використовуючи зазначений власний мобільний телефон підключений до мережі Інтернет за допомогою браузеру «Google Chrome» здійснив запити по різним фінансовим установам на отримання онлайн-кредитів на ім`я ОСОБА_5 із зазначенням карткового рахунку № НОМЕР_3 відкритого ним в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_5 . За результатами проведеного огляду 15.01.2024 року слідчим тимчасово вилучено:

- мобільний телефон марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , який запаковано до спеціального пакету Національної поліції України SUD2079396.

В ході подальшого досудового розслідування слідчим винесено постанову про залучення в якості речового доказу по кримінальному провадженню мобільний телефон марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , який використовувався ОСОБА_4 , як знаряддя вчинення злочину.

Слідчий вважає, що встановлені обставини під час досудового розслідування кримінального провадження вказують на те, що існують достатні підстави вважати, що незастосування заборони користування, відчуження та розпоряджання мобільним телефоном марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , призведе до його подальшого приховування, зникнення або продовження використання особами у подальшій злочинній діяльності, а також незастосування заходу забезпечення кримінального провадження призведе до не всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, зникнення, знищення або продовження використання його у протиправний спосіб, а також надасть можливість безперешкодно провести детальний огляд арештованого майна мобільний телефон марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , та в подальшому за необхідності призначити та провести необхідні судові експертизи.

В судовому засіданніслідчий СВ ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Діпропетровській області ОСОБА_3 просила суд задовольнити клопотання, т.я. воно є законим та обгрунтованим.

В судовому засіданні власник майна громадянин ОСОБА_4 пояснив, що він є власником даного телефону, купив його приблизно місяців п?ять тому. Не заперечує відносно накладення арешту на це майно.

На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження здійснюється за допомогою технічних засобів. Крім того, відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наступне:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Частиною 3 статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження майна.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

З матеріалів клопотання та наданих до нього додатків вбачається наступне.

Слідчий у кримінальному провадженні слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, вказує, що метою накладення арешту на тимчасово вилучене майно є збереження речових доказів по кримінальному провадженню № 0000021 внесене до ЄРДР 15.01.2024 року з правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ВИТЯГУ з ЄРДР 15.01.2024 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000021 з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України з коротким викладом обставин, наступного змісту: в період з листопада 2023 року по початок січня 2024 року невстановлена особа, в період дії військового стану, таємно, умисно, із корисливих мотивів, використовуючи банківську картку відкриту на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скоїла крадіжку грошових коштів у сумі 42300 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Так, 16.01.2024 року згідно протоколу огляду мобільного телефону, мобільний телефон марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , вилучено та запаковано до спеціального пакету.

Згідно постанови слідчий СВ ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 16 січня 2024 року вилучений в ході огляду мобільний телефон марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , - визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженню № 0000021.

Згідно копії квитанції № 154/634 від 16.01.2024 року мобільний телефон марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , який запакований до сейф пакету № SUD 2079396, знаходиться на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Аналізуючи вищевказані докази, суд приходить висновку, що вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення злочину, предметами злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, з метою встановлення інших речових доказів та їх належного процесуального вилучення, зокрема: проведення огляду мобільного телефону, так як у вказаному мобільному телефоні може зберігатися інформація про результати злочинної діяльності.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.

Також слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами було законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було виявлено під час обшуку, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності, тобто, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

За таких обставин, клопотання слідчого про накладення арешту майна підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 84, 98, 167, 170-173, 174, 175, 214, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 15.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду 16.01.2024 року, та яке визнане речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 16.01.2024 року, а саме:

- мобільний телефон марки Redmi 8A, моделі М1908CЗКG, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , який належать громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на підставі квитанції № 154/634 від 16.01.2024 року

Заборонити власнику ОСОБА_4 право відчуження, розпорядження та користування майном.

Повний текст ухвали виготовлено 23.01.2024 року.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суддя: ОСОБА_1

22.01.2024