№ провадження 1-кп/208/31/24
ВИРОК

Іменем України

01 лютого 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши справу кримінального провадження № 0001632 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Царичанка Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одружений, працює прибиральником території КП КМР «Парки Кам`янського», фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, в тому числі:

- 03.11.2008 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 263, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнився 11.06.2011 по відбуттю строку покарання;

- 11.03.2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 289, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

- 13.05.2021 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК, 70 ч.4 України до 5 років позбавлення волі, звільнився 31.10.2023 по відбуттю строку покарання;

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим з а кримінальні правопорушення проти чужої власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

Приблизно о 10.00 годині 16.11.2023 року, ОСОБА_4 з метою отримання призначеної йому замісної підтримувальної терапії «метадоном», прибув до КНП КМР «Міська лікарня № 1», яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Коваленко, 1.

Перебуваючи у приміщенні кабінету № 2 зазначеної медичної установи, ОСОБА_6 побачив на тумбочці 2 пульсоксиметри, марки «Pulse» моделі «Fingertip Oximeter 1к87», які належать раніше не знайомій йому старшій медичній сестрі ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 діючи повторно, в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 вийшла з приміщення кабінету та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав 2 пульсоксиметри, марки «Pulse» моделі «Fingertip Oximeter 1к87», вартістю по 212,36 гривень кожний.

Заволодівши викраденим та утримуючи його при собі, ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 424,72 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений пояснив суду, що з потерпілою він раніше не знайомий. З 1993 року він є наркозалежною особою. Після звільнення з місць позбавлення волі, з`ясувалось, що він втратив право користування житлом за місцем реєстрації, тобто став безпритульним. Тимчасово зареєструвався в притулку по вулиці Білоцерковській у м. Кам`янське.

Напередодні вказаних в обвинуваченні подій, проходив лікарську комісію для влаштування на роботу. Йому було потрібно стати на облік у лікаря нарколога з призначенням замісної підтримувальної терапії метадоном, з отриманням її в 1-й Міській лікарні.

Вранці 16.11.2023 року він прийшов до 1-ї Міської лікарні, де в кабінеті № 2 лікаря Кухарської, став на облік. Остання періодично виходила з кабінету, а він залишався в приміщенні. В цей час він помітив на тумбочці два пульсоксиметри.

На той час він ще не працевлаштувався, грошей не мав та не вживав їжу близько трьох діб. Вирішив викрасти зазначені пристрої, що і зробив скориставшись відсутністю медпрацівників. Пульсоксиметри поклав собі в кишеню, та дочекавшись лікаря і завершивши необхідні процедури, залишив кабінет.

Знаходячись в Центрі обслуговування бездомних осіб, де він тимчасово проживає, запропонував медичній сестрі та продав один з викрадених пульсоксиметрів за символічну ціну в 50 гривень. Гроші витратив на їжу. Другий прилад залишався у нього та виданий працівникам поліції.

Вину свою визнає повністю та щиро кається у скоєному. На даний час він мешкає в реабілітаційному центрі при церкві в с. Суворівське. Став на шлях виправлення та не має наміру повертатись до кримінального способу життя.

Враховуючи клопотання ОСОБА_6 про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та визначеного обсягу доказів на їх підтвердження, керуючись законом, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини та щире каяття, осуд своєї поведінки.

Такою ж обставиною суд вважає вчинення обвинуваченим злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, а саме втрата житла, відсутність на час вчинення злочину засобів для існування. Зазначена обставина в судовому засіданні ніким не заперечувалась, вважається судом встановленою.

Обставиною, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів (вирок від 03.11.2008 року Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 263 ККУ, від 11.03.2014 року Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 289 ККУ)

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, що вчинила злочин, має бути призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, ризик вчинення Омельчуком повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства та для окремих осіб, визначений як високий. Виконання покарання можливо у громаді за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Досудова доповідь не будучі обов`язковою для прокурора та суду, враховується при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченій особі.

Статтею 17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» та у справі «Фрізен проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним»

У справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав: «Для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи»

Призначення покарання у межах, встановлених у санкції статті «Особливої частини» КК, що передбачає відповідальність за скоєний злочин, означає, що суд має виходити із санкції тієї статті, за якою кваліфіковано скоєний злочин. Суд, виходячи з принципу справедливості покарання, має застосувати більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при призначенні покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких корисливих злочинів, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, скарг на його поведінку у побуті на час перебування на обліку у відділі комплексного обслуговування та реінтеграції бездомних осіб не надходило, враховує обставини які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра він не перебуває, добровільно видав один з викрадених пульсоксиметрів. Потерпіла сторона претензій матеріального характеру до ОСОБА_6 не має, просила при призначенні покарання визначати його як не пов`язане з реальним позбавленням обвинуваченого волі.

ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимим та відбував покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчих установах, але цілі та мета покарання за рахунок саме суворості покарання, на даний час не досягнута.

На теперішній час ОСОБА_6 перебуває в реабілітаційному центрі за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений зазначає, що він став на шлях виправлення та не має наміру повертатись до кримінального способу життя.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, роль якої як мети покарання є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Норми кримінального законодавства наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Пробаційні програми є новим, проте дієвим інструментом у роботі з особами, засудженими за рішенням суду до покарань та звільнених від його відбуття з випробуванням, який дозволяє отримати перевагу щодо подолання шкідливих звичок, зміни прокримінального мислення, формування безпечного суспільства, зниження злочинності та запобігання повторним злочинам.

Пробаційні програми - це спеціальні програми соціально-психологічного психокорекційного спрямування, які зобов`язує пройти суд для того, щоб людина змінила свою поведінку, своє відношення до оточуючих, свій внутрішній світ та передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості.

Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, позицію державного обвинувачення, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі, з встановлення іспитового строку, з покладанням на нього відповідних обов`язків передбачених ст. 76 КК України, в тому числі виконання заходів, передбачених пробаційною програмою.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Як зазначалось вище, ОСОБА_6 перебуває в реабілітаційному центрі, зі слів став на шлях виправлення, і суд вважає, що виконання ним обов`язків передбачених ст. 76 КК України та заходів «Пробаційної програми», у свої сукупності буде сприяти виправленню обвинуваченого, попередження вчиненням нових злочинів, і тому враховуючи основну мету покарання, визначене судом покарання є законним та справедливим.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Шкода завдана злочином відшкодована у повному обсязі, цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення», «Попередження вживання психоактивних речовин»

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи у сумі 200 гривень.

Речові докази по справі: пульсоксиметри, марки «Pulse» моделі «Fingertip Oximeter 1к87», які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , - знявши арешт з майна, залишити у останньої.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , залишити раніше обраний у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1