Справа № 305/1687/21
Провадження по справі 1-кп/305/125/23
ВИРОК
27.11.2023. Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретарів судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велике Вербче, Сарненського району, Рівненської області, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше несудимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав та надав наступні показання.
Про ухвалу Рахівського районного суду від 13.11.2014, у судовій справі №305/2268/14, за позовом ОСОБА_6 до нього, ОСОБА_4 , про стягнення боргу та звернення стягнення на майно, йому не було відомо, таку він не отримував. Про заборону вчиняти будь-які дії, стосовно відчудження будівлі туристично-оздоровчого комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", що знаходиться у смт Ясіня, полонина Драгобрат, Рахівського району Закарпатської області також не знав. З 01 березня 1996 року по 13.11.2014 був зареєстрований у АДРЕСА_3 . З 2019 року його постійне місце проживання є будинок АДРЕСА_1 . Незаперечує, що у виконавчій службі Рахівського району був, по якому саме питанню не пам`ятає. Договір іпотеки з ОСОБА_7 , укладав, оскільки йому потрібні були гроші. Просить виправдати його з під пред`явленого обвинувачення, у зв`язку з відсутністю у його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції ствердив, що він особисто не писав заяву про порушення кримінального провадження проти ОСОБА_4 за невиконання судового рішення. Однак у його представника, адвоката є нотаріально посвідчене доручення для проведення усіх процесуальних дій у справах з приводу власності туристичного комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", що на полонині Драгобрат, в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області. Йому відомо, що незважаючи на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області про заборону вчиняти будь які дії стосовно відчудження будівлі туристично-оздоровчого комплексу "Зелена дача", що знаходиться у смт Ясіня, полонина Драгобрат, Рахівського району Закарпатської області, обвинувачений ОСОБА_4 уклав договір іпотеки і відчуджив це майно. Як потерпілий цивільного позову не заявляв, вважає щодо обвинуваченого слід застосувати найсуворішу міру покарання.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості, така повністю доводиться дослідженими під час судового розгляду доказами.
Так, свідок ОСОБА_9 , у судовому засіданні показала, що працює головним державним виконавцем Рахівського відділу державної виконавчої служби. Згідно ухвали Рахівського районного суду від 13.11.2014 у справі №305/2268/14, що набрала законної сили, 20 листопада 2014 року відкрите виконавче провадження та надіслано повідомлення боржнику за адресою вказаною у виконавчому провадженні. У подальшому 16.12.2014, боржник з`явився до відділу ДВС, де пред`явив паспорт громадянина України, який посвідчує його особу, його було ознайомлено зі змістом ухвали про що складено акт державного виконавця. 24.12.2014 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. При виконанні ухвали суду вона дотрималася вимог законодавства та процедури. На запитання захисника: Чи мала право відкривати виконавче провадження на виконання рішення зобов`язального характеру, якщо адреса боржника була поза межами Рахівського району, відповіла, що на час виконання цього рішення, відповідно до діючого законодавства, в тому числі ЗУ "Про виконавче провадження", мала право вчиняти таку дію. Не пам`ятає чи була присутня під час вилучення виконавчого провадження по виконанню ухвали Рахівського районного суду від 13.11.2014 у справі №305/2268/14.
Окрім цього, судом у ході судового розгляду, досліджено також письмові докази, надані стороною обвинувачення.
Так, відповідно до оглянутого у ході судового засідання оригіналу заяви, заявник ОСОБА_6 , інтереси якого представляє ОСОБА_10 звернувся до Рахівського РВ ГУНП в Закарпатській області, у якій повідомив, що ОСОБА_4 , будучи ознайомленим особисто з ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2014 року, якою заборонено йому вчиняти будь-які дії, стосовно відчуження будівлі туристично-оздоровчого комплексу "Зелена дача", навмисно уклав договір іпотеки від 15.06.2017 (до винесення рішення по справі), а в подальшому продовжив свою злочинну діяльність, стосовно невиконання рішення суду про стягнення і 29.03.2019 (після набрання рішенням Рівненського міського суду від 17 жовтня 2017 року законної сили) перереєстровано право власності за ОСОБА_7 та повторно відчужено майно 01.04.2019 на користь ОСОБА_11 . Отже ОСОБА_4 свідомо вчиняв ряд дій для того, щоб рішення Рівненського міського суду від 17 жовтня 2017 року не було виконане. У зв`язку з чим просив прийняти та невідкладно зареєструвати заяву про вчинення злочину, передбаченого ст.382 КК України.
З інформації про виконавче провадження, зокрема відомостей про проведення виконавчих дій слідує, що 20.11.2014 відкрито виконавче провадження, старшим державним виконавчцем ОСОБА_9 , Рахівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, підстава відкриття виконавчого провадження: заява стягувача ОСОБА_6 від 19.11.2014, закінчення виконавчого провадження п.8 ч.1 ст.49 (фактичне повне виконання рішення) дата виконання дії - 24.12.2014. Виконавче провадження згідно ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" підлягає закінченню на підставі акту державного виконавця.
Відповідно до ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2014 у цивільній справі №305/2268/14-ц, провадження по справі №2/305/1091/14, заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено частково. До вирішення справи, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та звернення стягнення на майно, по суті та набрання рішенням суду законної сили, заборонено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , мешканцю АДРЕСА_4 вчиняти будь-які дії, стосовно відчуження будівлі туристично-оздоровчого комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, полонина "Драгобрат". У задоволенні накладення арешту на нерухоме майно відмовлено.
Відповідно до ухвали Рахівського районного суду 27.04.2016 справа №569/4362/15-ц цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та звернення стягнення на будівлю передано за підсудністю на розгляд до Рівненського міського суду.
Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 17.10.2017 у цивільній справі №569/4362/15-ц позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_12 про стягнення боргу та звернення стягнення на будівлю задовольнено частково. Прийнято стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , суму боргу у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) доларів США. у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 11 січня 2018 року.
Відповідно до договору позики від 13.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 , ОСОБА_7 уклав договір позики з ОСОБА_4 , предметом договору є грошові кошти у сумі 190 000 (сто дев`яносто) тисяч доларів США, за курсом встановленим Національним банком України на дату повернення, не пізніше 13 червня 2020 року.
З протоколу огляду місця події від 03.07.2021, слідує, що об`єктом огляду є ділянка місцевості навколо туристично-оздоровчого комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_3 ". Вказаний туристично - оздоровчий комплекс розташований у середній частині полонини Драгобрат, у смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області. Вказаний комплекс розташований з правої сторони грунтової дороги, що йде починаючи з повороту готелю " ІНФОРМАЦІЯ_4 ". До території готеою "Зелена дача" веде грунтова стежка, з сторони стежки - дерев`яний паркан. Готель "Зелена дача" є шестиповерховою будівлею. На фототаблицях доданих до протоколу огляду місця події від 03.07.2021 відображений вигляд споруди.
Відповідно до виконавчого провадження №680/1 номер за ЄДРВП: 45544382 ухвала №305/2268/14-ц від 13.11.2014 стягувач: ОСОБА_6 , АДРЕСА_5 , боржник ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 ; характер стягнення: забезпечення позову, відкрито виконавче провадження 20.11.2014 завершено 24.12.2014; підстава завершення п.8 ст.49.
Відповідно до письмової заяви від 13 лютого 2018 року ОСОБА_6 звернувся до Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області з проханням продовжити строк зберігання виконавчого провадження № 45544382 про примусове виконання узхвали №305/2268/14-ц виданої 13.11.2014 Рахівським районним судом Закарпатської області про заборону ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, стосовно відчуження будівлі туристично-оздоровчого комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, полонина "Драгобрат" до 5 років.
Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.12.2014, виконавче провадження з примусового виконання ухвали №305/2268/14-ц від 13.11.2014, закінчено, заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії стосовно відчудження будівлі туристично-оздоровчого комплексу "Зелена дача", що знаходиться за адресою Закарпатська область, Рахівський район, смт Ясіня, полонина "Драгобрат". Постанову винесла головний державний виконавець ОСОБА_9 .
З акту головного державного виконавця відділу державної виконвчої служби Рахівського районного управління юстиції ОСОБА_9 від 16.12.2014 встановлено, що 16.12.2014, о 14 годині 20 хвилин ОСОБА_4 ознайомлено із ухвалою Рахівського районного суду №305/2268/14-к та заборонено вчиняти будь-які дії стосовно відчуження будівлі туристично-оздоровчого комплексу "Зелена дача", що знаходиться за адресою смт. Ясіня, полонина Драгобрат. Акт підписаний державним виконавцем, у графі учасники, напроти прізвища ОСОБА_4 підпис. До акту додана копія паспорта громадянина України - ОСОБА_4 . Підпис ОСОБА_4 проставлений у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 та підпис у акті державного виконавця від 16.12.2023 візуально ідентичні.
З опису вкладення до цінного листа на ім`я ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 слідує, що 20.11.2014, поштовим зв`язком, останньому надіслано: супровідний лист до постанови про відкриття в/п №45544382 та копія ухвали №305/2268/14-ц від 13.11.2014.
Відповідно до супровідного листа начальником відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції ОСОБА_14 на адресу ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 та ОСОБА_6 , АДРЕСА_5 надіслана постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2014 для виконання та відома, винесена на підставі ухвали №305/2268/14-ц від 13.11.2014, що видав Рахівський районний суд Закарпатської області.
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, реєстраційний номер виконавчого провадження:45544382 від 20.11.2014, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції ОСОБА_9 , розглянута заява стягувача ОСОБА_6 від 19.11.2014 про примусове виконання ухвали №305/2268/14-ц виданої 13.11.2014 Рахівським районним судом Закарпатської області про заборону ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії стосовно відчуження будівлі туристично-оздоровчого комплексу "Зелена дача", що знаходиться за адресою Закарпатська область, Рахіський район, смт. Ясіня, полонина "Драгобрат".
З письмової заяви ОСОБА_6 від 19.11.2014, адресованої Рахівському ДВС слідує, що ОСОБА_6 просив прийняти до виконання ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2014 про забезпечення позову. Також просив врахувати те, що боржник ОСОБА_4 фактично проживає в смт. Ясіня, полонина "Драгобрат", в туристично-оздоровчому комплексі "Зелена дача".
З відповіді наданої директором КП "БТІ" від 23.07.2021 слідчому СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_16 , вбачається, що будівля туристично-оздоровчого комплексу "Зелена дача", розташована за адресою смт. Ясіня, полонина Драгобрат, Рахівського району Закарпатської області, станом на 31.12.2012, зареєстрована за ОСОБА_4 , на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області за №2-1267/11 від 12.12.2011.
З довіреності посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 , від 13.06.2017, слідує, що ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_13 представляти його іниереси у відповідних огранах, установах та організаціях нехалежно від їх організаційно-правової форми, в тому числі представник також вправі підписати договір іпотеки; заяви, тощо; одержувати документи від усіх осіб, установ, підприємств, організацій, у тому числі з поштових відділень та телеграфу на всіх підставах; одержувати поштову, телеграфну та всякого роду кореспонденцію ут.ч.посилочну; вчиняти всі інші дії, передбачені чинним законодаством України для такого роду уповноважень; та які на думку представника, будуть доцільними для правильного й ефективного виконання цієї довіреності.
З довіреності посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 , від 14.06.2018, слідує, що ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_13 представляти його іниереси у відповідних огранах, установах та організаціях нехалежно від їх організаційно-правової форми, в тому числі представник також вправі підписати договір іпотеки; заяви, тощо; одержувати документи від усіх осіб, установ, підприємств, організацій, у тому числі з поштових відділень та телеграфу на всіх підставах; одержувати поштову, телеграфну та всякого роду кореспонденцію у т.ч. посилочну; вчиняти всі інші дії, передбачені чинним законодаством України для такого роду уповноважень; та які на думку представника, будуть доцільними для правильного й ефективного виконання цієї довіреності.
Так, ч.1 ст.382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Положеннями ч.1 ст.2 КК передбачено, що підставою для настання кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Складом кримінального правопорушення визнається сукупність закріплених у законі України про кримінальну відповідальність ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається кримінальним правопорушенням.
Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4 16.12.2014, о 14 годині 20 хвилин у приміщенні відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції ознайомлено із ухвалою Рахівського районного суду №305/2268/14-к та заборонено вчиняти будь-які дії стосовно відчуження будівлі туристично-оздоровчого комплексу "Зелена дача", що знаходиться за адресою смт. Ясіня, полонина Драгобрат. Про що складено відповідний акт підписаний державним виконавцем, у графі учасники, напроти прізвища ОСОБА_4 підпис.
Більше того обвинувачений ОСОБА_4 , на запитання прокурора, чи був він у приміщенні відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції, надав відповідь що був у приміщенні, однак не пам`ятає з якого приводу.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК, є умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, і означає повне його ігнорування, та проявляється і в перешкоджанні виконанню судового рішення, що набрало законної сили, яке полягає в активній протидії його виконанню.
Відповідно до доктрини кримінального права суб`єкт цього кримінального правопорушення може бути як спеціальним, так і загальним. Тому питання про визнання особи суб`єктом цього кримінального правопорушення необхідно було судам вирішувати диференційовано з урахуванням конкретних фактичних обставин кримінального провадження.
Обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду.
Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні. Стосовно ж відповідного обов`язкового припису, який міститься у судовому рішенні, то він може вимагати як певної одноразової дії, так і багаторазового виконання чи тривалого у часі утримання від вчинення певних дій.
Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК, може бути фізична особа, не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Обвинувачений ОСОБА_4 є особою, яка достовірно знаючи про ухвалу Рахівського районного суду від 13.11.2014, у судовій справі №305/2268/14, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та звернення стягнення на майно, згідно якої до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили, йому було заборонено вчиняти будь-які дії, стосовно відчудження будівлі туристично-оздоровчого комплексу "Зелена дача", незважаючи покладений на нього судом обов`язок утриматись від таких дій протягом визначеного строку, умисно, уклав договір іпотеки з ОСОБА_7 , таким чином не виконав ухвалу Рахівського районного суду від 13.11.2014, що набрала законної сили.
Вказана обставина була встановлена як органом досудового розслідування, так і судом, та ніким не спростована.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.
Положеннями ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Судом в межах повноважень, визначених ч.3 ст.26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації як стороною захисту, так і стороною обвинувачення їх процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_4 , а його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.382 КК України, а саме - умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили.
При цьому, вирішуючи питання щодо наявності у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, суд виходить із наступного.
Так, на час винесення ухвали Рахівського районного суду від 13.11.2014 у справі №305/2268/14, що набрала законної сили 19.11.2014, діяв Закон України №606-XIV «Про виконавче провадження» від 21.04.1999.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999), виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.
Аналогічні за своїм змістом норми, що стосуються можливості проведення за вибором стягувача відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій органом дежавної виконавчої служби за місцезнаходженням майна, на час його відчуження ОСОБА_4 , тобто станом на 15.06.2017 передбачено і ч.1 ст.24 чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону №1404-VIII від 02.06.2016).
Водночас, жодних клопотань, заперечень або скарг на дії державного виконавця з боку боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_4 не надходило та суду таких не надано.
Наведене також узгоджується і з показаннями свідка ОСОБА_9 , яка також показала суду, що на час виконання ухвали суду, відповідно до діючого законодавства, в тому числі ЗУ "Про виконавче провадження", мала право вчиняти таку дію, незважаючи на те, що адреса боржника була поза межами Рахівського району, Закарпатської області.
Таким чином, позиція сторони захисту щодо місця виконання рішення суду, яким повинно було бути м. Рівне, спростосується.
Щодо відсутності саме рішення суду, яке б набрало законної сили, таку позицію суд не бере до уваги, через наступне.
Відповідно до ст.382 КК України, невиконанням судового рішення, є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Тобто невиконання ухвали, яка набрала законної сили, в тому числі є невиконанням рішення суду.
Щодо позиції сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не вчиняв жодних дій спрямованих на відчудження майна, така позиція також спростовується дослідженими в ході судового слідства, матеріалами кримінального провадження, а саме довереностями та відповідними договорами укладеними між ОСОБА_4 та його довіреними особами ОСОБА_13 , ОСОБА_7 .
На думку суду, зазначені вище докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності є достатніми та перебувають у взаємозв`язку між собою, доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Також, судом досліджено докази, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 .
Так, згідно довідки про склад сім`ї №2082 від 24.09.2021, ОСОБА_4 , мешкає за адресою АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять: ОСОБА_17 . - цивільна дружина; ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , син.
Згідно характеристики від 23.09.2021, ОСОБА_4 , є мешканцем смт. Ясіня. Виховує, разом з цивільною дружиною ОСОБА_18 сина. За час проживання в селищі зарекомендував себе як добросовісний, ввічливий, працелюбний. Виконком Ясінянської селищної ради характеризує ОСОБА_4 з позитивної сторони.
Згідно вимоги ВОІ ГУНП в Закарпатській області від 31.03.2021 ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Згідно довідок КнП «Рахівська районна лікарня» Рахівської районної ради ОСОБА_4 на спеціальних обліках при фтизіатричному, психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.
Разом з тим, під час судового розгляду сторона захисту будь-яких доказів на спростування версії обвинувачення не навела, а версія сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв будь-яких дій направлених на невиконання ухвали суду повністю спростовується наданими стороною обвинувачення доказами та показаннями свідка.
Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає наступне.
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Окрім цього, відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено обставин які б пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_4 .
При цьому, ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах Рахівської районної лікарні не перебуває, позитивно характеризується за місцем свого проживання, згідно вимоги про судимість раніше несудимий.
Таким чином, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, віднесеного законом до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, що прямо передбачене санкцією інкримінованої їй статті буде відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.
Крім викладеного, при вирішення питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує і таке.
Згідно ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України відноситься до нетяжких злочинів, оскільки за його вчинення було передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Аналогічні за змістом положення передбачені у ст.49 КК України, редакція якої чинна на даний час.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч.3 ст.49 КК України).
Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинили нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину (п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Так, кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.382 КК України, вина у вчиненні якого була доведена під час судового розгляду було вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 15.06.2017, тобто на даний час пройшло п`ятирічний строк протягом якого обвинуваченого можна притягнути до кримінальної відповідальності.
За цей час ОСОБА_4 від суду не ухилявся, відомостями про вчинення ним нового злочину суд також не володіє, отже, обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено його право заявити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, проте він відмовився від реалізації цього права.
За змістом рекомендацій, що містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, закрити кримінальну справу з нереабілітуючих підстав, зокрема у зв`язку із закінченням строків давності, можливо лише за згодою особи, притягнутої до кримінальної відповідальності.
Верховний Суд у Постанові від 12.11.2019 №566/554/16-к вказав, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч.5 ст 74 та ст.49 КК може звільнити від нього засудженого.
Згідно з ч.5 ст.74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.
Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК України, зокрема у випадку, якщо особа не звернулася до суду із відповідним клопотанням або не надала згоди на таке звільнення. Тоді суд, за наявності підстав, визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та частини 5 статті 74 вказаного Кодексу.
З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності та наполягав на відсутності винуватості у його діях, однак судом встановлено, що обвинувачений є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, його необхідно звільнити від призначеного судом покарання на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався. Клопотань про обрання такого в ході судового розгляду не надходило.
Також судом, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 09.12.2014 встановлено, що на квартиру АДРЕСА_6 , на підставі ухвали слідчого судді Рахівського районного суду ОСОБА_19 від 02.12.2014 (справа №305/2463/14-к) накладено арешт.
У відповідності до вимог ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Таким чином, арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 02.12.2014 (справа №305/2463/14-к), по вступу вироку в законну силу підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 74 КК України, ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,-
Відповідно до ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного за ч.1 ст.382 КК України покарання, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 02.12.2014 (справа №305/2463/14-к) по вступу вироку в законну силу скасувати.
Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Головуюча: ОСОБА_1