Єдиний унікальний номер 404/4249/20
провадження №1-кп/389/248/21
У Х В А Л А

23 травня 2022 року колегія суддів Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006470 від 22.08.2019, стосовно

ОСОБА_7 ,

міра запобіжного заходу тримання під вартою строк до 04.06.2022, обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_8 ,

міра запобіжного заходу тримання під вартою строк до 04.06.2022, обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_9 ,

міра запобіжного заходу тримання під вартою строк до 04.06.2022, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, що караються позбавленням волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі, ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зникли і не змінились, застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки обвинувачених. Зокрема існує ризик того, що обвинувачені, з метою уникнення покарання, можуть переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, які не допитані, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, оскільки ризики, про існування яких він стверджує, відсутні.

Захисники обвинувачених заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, зазначили, що жодних доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не надано, клопотання прокурора ґрунтується на припущеннях, а також зауважили про тривалий строк перебування обвинувачених під вартою, крім того ОСОБА_9 тяжко хворіє, потребує постійного медичного догляду, приймає ліки п`ять разів на день, що унеможливлює його перебування під вартою.

Захисник ОСОБА_9 просить замінити йому міру запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що ОСОБА_9 тяжко хворий, потребує постійного медичного догляду, відповідно до висновку експерта він не отримує лікування, необхідне йому у зв`язку з наявними в нього хворобами, тому не може без шкоди для свого здоров`я утримуватися під вартою в умовах Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Вислухавши думку учасників судового засідання, колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора виходячи з наступного.

В силу ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім цього, колегією взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, тож, усвідомлюючи суворість можливого покарання, може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, адже слідство щодо ймовірного замовника триває, незаконно впливати на потерплих і свідків з метою зміни показань. Також, колегія враховує обставини та спосіб вчинення злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , що останній раніше не судимий, одружений, утриманці відсутні, працює охоронником у ТОВ «Тернополь-Агро», має почесну грамоту Верховної Ради України за особливі заслуги перед Українським народом, однак вважає, що ці обставини існували і на час обрання міри запобіжного заходу, на даний час не змінились і не є достатніми для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, тож, усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, адже слідство щодо ймовірного замовника триває, незаконно впливати на потерпілих і свідків з метою зміни показань. Також, колегія враховує обставини та спосіб вчинення злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , що обвинувачений раніше не судимий, одружений, на утриманні неповнолітня дитина, працює охоронником ТОВ «Тернополь-Агро», є депутатом місцевої ради, однак вважає, що ці обставини існували і на час обрання міри запобіжного заходу, на даний час не змінились і не є достатніми для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

За викладеного, судвважає встановленим наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, відтак тримання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

В силу п.2 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави в даному кримінальному провадження не визначається.

Згідно з ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, тож, усвідомлюючи суворість можливого покарання міг переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не були допитані, тому судвважає встановленим наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тож тримання останнього під вартою відповідало меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовував відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечив практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до висновку експерта № 8 наданого на виконання ухвали суду від 06.04.2022, встановлено, що ОСОБА_9 хворіє на цукровий діабет П типу , інсулінозалежний, важка форма, кетоацидоз, діабетичну ангіопатію, діабетичну полінейротропатію верхніх та нижніх кінцівок, вегетосенсорний тип, діабетичну ретинопатію обох очей, діабетичний гепатоз. Хронічний гепатит С. В зв`язку з даним захворюванням повинен отримувати таке лікування, яке він не отримує в умовах перебування в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор». Перехід на лікування в умовах даної установи приведе до погіршення стану хворого. У хворого має місце зниження маси тіла на 20 кг, загальна слабкість, підвищений тиск, від хворого-запах ацетону, позитивна реакція на ацетон в сечі, маються трофічні зміни нижніх кінцівок, знижений пульс в ділянці стоп. Загальний ста середньої важкості, близько до важкого.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 1 ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Колегія враховує обставини та спосіб вчинення злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , що обвинувачений раніше не судимий, співмешкає, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , враховує наданий висновок експерта.

Також колегія враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06 квітня 2000 року у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України»). Колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Єлоєв проти України» згідно яких після сплину певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі свободи і суд зобов`язаний розглянути можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою.

ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 має ряд хвороб, які потребують необхідного медичного лікування за відповідною схемою, регулярного проведення аналізів, переведення на можливе в умовах Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» лікування приведе до погіршення стану хворого, що виключає можливість перебування в таких умовах, ОСОБА_9 має загальний стан середньої тяжкості, близький до важкого, тож колегія приходить до висновку, що обставини по справі, з часу обрання запобіжного заходу змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України зменшились, більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту здатний у повній мірі забезпечити дотримання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, відтак необхідно змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який, а саме на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати місце свого проживання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,178,183, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжитидію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який обчислювати з 14.25 години 23.05.2022 до 14.25 години 21.07.2022.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжитидію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який обчислювати з 14.25 години 23.05.2022 до 14.25 години 21.07.2022.

Змінити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, на строк два місяці, тобто з 23.05.2022 до 23.07.2022 включно, який полягає в забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . За виключенням відвідування медичних установ.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , на строк два місяці, тобто з 23.05.2022 до 23.07.2022 включно, дію наступних обов`язків, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати за кожною вимогою до прокурора, Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та обов`язок надати можливість працівникам органу внутрішніх справ, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, з`являтися у вказане житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

В порядку п.2 ч.3 ст.202 КПК України, ОСОБА_9 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Копію ухвали вручити прокурору, кожному з обвинувачених, надіслати начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» - до відома та начальнику Знам`янського відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області - для виконання.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3