Номер провадження: 11-кп/813/2177/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000215 від 14.06.2023 року за апеляційною скаргою прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 25.07.2023 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, працюючий ПП, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

оскарженим вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Згідно з оскарженим вироком суду, ОСОБА_9 , 11.06.2023 року, приблизно о 21 год, знаходячись біля будинку №38 по вул. Ак. Заболотного в м. Одеса, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , умисно наніс йому не менше семи ударів предметом, візуально схожим на биту для гри у крикет в область голови, грудної клітки, живота, правої руки та правого стегна останнього, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців голови, грудної клітки в ділянці правого ліктьового суглоба та правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого зазначає, що при призначенні покарання, суд першої інстанції, в порушення положень ст.65 КК України, призначив покарання, яке не передбачено санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Прокурор просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку представника потерпілого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК, проведено без участі потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які до суду апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки не повідомили. При цьому, захисник ОСОБА_11 звернулась до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без участі її та обвинуваченого.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, судовий розгляд проведено без обвинуваченого, а також без участі його захисника.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників судового процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, ніким не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, вони не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіривши вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів суд приходить до висновку, що доводи прокурора про невірне застосування судом першої інстанції вимог кримінального закону при призначенні покарання є обґрунтованими, з огляду на таке.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу винного, який визнав свою вину у вчиненому.

Разом з цим, при призначенні покарання, суд не врахував положення Розділів 10 та 11 Кримінального Кодексу України, якими визначені поняття покарання та його види, а також загальні засади призначення покарання.

Зокрема, суд проігнорував санкцію ч.1 ст.125 КК України та признав обвинуваченому покарання, яке не передбачено законом України про кримінальне відповідальність.

Відповідно до санкції ч.1 ст.125 КК України громадські роботи призначаються на строк до 200 (двохсот) годин.

Разом з тим, як вбачається з оскарженого вироку, суд першої інстанції визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначив йому покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин, яке не передбачено санкцією ч.1 ст.125 КК України, що є неприпустимим.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 25.07.2023 року, яким ОСОБА_9 засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.

Викласти абзац 1 резолютивної частини вироку в такій редакції: «Визнати ОСОБА_9 винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в силу з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4