Провадження № 1-кс/638/2816/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002572 від 13.10.2023 року, -

встановив:

До слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся слідчий за погодженням з прокурором з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучене в ході обшуку майно, а саме автомобіль «NISSAN NAVARA» зеленого кольору д.р.н. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідувапння, внесені до ЄРДР за №0002572 від 13.10.2023 року. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 13.10.2023 близько 08:00 год., невстановлені слідством особи чоловічої статі перебуваючи по АДРЕСА_1 , нанесли удари в життєво важливі частини тіла громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема по голові, після чого зникли у невідомому напрямку, в результаті чого, ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями було доставлено до КНП «МШКЛШНМД ім. проф О.І. Мещанікова» ХМР за адресою: м. Харків, пров. Балакірєва № 3-А.

На підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду міста Харкова проведено обшук 01.11.2023 року в період часу з 15 години 25 хвилини по 16 годину 03 хвилину за адресою: АДРЕСА_2 у підозрюваного ОСОБА_8 виявлено та вилучено автомобіль «NISSAN NAVARA» зеленого кольору д.р.н. НОМЕР_1 .

Слідчий зазначає, що у органу досудового розслідування наявні достатні підстав вважати про існування ризиків та реальних загроз зміни або знищення тимчасово вилученого майна, а також знищення слідової інформації. На підставі ч. 2 ст. 100, ч. 1 ст. 98, ч. 3 ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вищеописаного майна речовими доказами.

В судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечував проти накладення арешту, обґрунтування чого виклав письмово. Зокрема, зазначив, що вилучення слідчим автомобіля проводилось поза межами ухвали суду від 26.10.2023 року. Посилався на відсутність обґрунтованих підстав для арешту майна, недоведеність факту використання майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, не є предметом кримінального правопорушення, не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Встановлено, що станом на дату звернення з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна досудове розслідування кримінального провадження №0002572, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст.115 КК України здійснювалось Харківським РУП №3 ГУНП в Харківській області за процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова. Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 07.11.2023 року визначено групу прокурорів, до складу якої включено прокурорів Офісу Генерального прокурора. Зі змісту постанови вбачається, що станом на 07.11.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002572 вбачається, що13.10.2023 року до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 13.10.2023 року близько 08:00 год. невстановлені особи чоловічої статі, перебуваючи по АДРЕСА_1 , нанесли удари у життєво важливі частини громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, по голові, після чого зникли у невідомому напрямку, в результаті чого ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями було доставлено до КНП «МКЛШНМД ім.проф. О.І.Мещанінова» ХМР за адресою: м.Харків, пров.Балакірєва 3-А.

Надані докази свідчать про обґрунтованість вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст.115 КК України.

01.11.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме, у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), вчиненому за попередньою змовою групи осіб.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.

При цьому у відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За частиною 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.10.2023 року 01.11.2023 року в період часу з в період часу з 15 години 25 хвилини по 16 годину 03 хвилину за адресою: АДРЕСА_2 у підозрюваного ОСОБА_8 виявлено та вилучено автомобіль «NISSAN NAVARA» зеленого кольору д.р.н. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 02.11.2023 року зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке він просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002572 від 13.10.2023 року задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучено під час обшуку 01.11.2023 року в період часу з 15 години 25 хвилин по 16 годину 03 хвилину за адресою: Харківська область, м.Мерефа, вул.Бджілостанція біля буд.7, а саме автомобіль «NISSAN NAVARA» зеленого кольору д.р.н. НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13.12.2023 року о 15:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1