ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0003236 від 16.09.2023 за підозрою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Охтирка Сумської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , такого, що має вищу освіту, працюючого аналітиком в АТ «UKRSIBBANK», неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5

підозрюваний ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

27.10.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про звільнення підозрюваного ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 цього Кодексу та закриття кримінального провадження. Відповідно до вимог ст. 287 КПК України до клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності прокурор додав письмову згоду підозрюваного ОСОБА_6 на таке звільнення.

Кримінальне провадження відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК України підсудне Оболонському районному суду міста Києва. Клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 287 цього Кодексу, вимоги ст. 286 КПК України прокурор виконав, тому відсутні підстави для його повернення прокурору.

15.09.2023 приблизно о 21:55 ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом марки «NISSAN» моделі «TIIDA» (д.н.з. НОМЕР_1 ) по проїжджій частині навпроти будинку №1б по просп. Оболонському зі сторони станції метро «Оболонь» в напрямку станції метро «Мінська» у місті Києві, всупереч вимогам пунктів 1.5, 2.3.б) та 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, наближаючись до наземного нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість, аж до зупинки свого транспортного засобу, продовжив рух керованим автомобілем, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво відносно руху автомобіля марки «NISSAN» моделі «TIIDA» (д.н.з. НОМЕР_1 ). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3.б) та 18.1. Правил дорожнього руху:

- пункту 1.5. Правил дорожнього руху - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- пункту 18.1 Правил дорожнього руху - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення підозрюваним ОСОБА_6 пункту 18.1 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Такі дії підозрюваного ОСОБА_6 сторона обвинувачення кваліфікувала за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто «порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження».

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, перешкод для цього не вбачав, оскільки встановлено правові підстави для закриття кримінального провадження відповідно до статей 44, 46 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_6 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин та на те, що останній примирився з потерпілим та відшкодував останньому завдані збитки.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив суду про те, що він не заперечує проти звільнення підозрюваного ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу. На підтвердження своєї позиції, потерпілий запевнив суд, що вони з підозрюваним ОСОБА_6 примирилися, жодних претензій до підозрюваного він не має.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. При цьому відмітив, що він ознайомлений з клопотанням, суть підозри за ч. 1 ст. 286 КК України йому зрозуміла, в дійсності свою винуватість у вчиненому визнає в повному обсязі, не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, викладених у клопотанні, та надав суду письмову згоду на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Заслухавши клопотання сторони обвинувачення, пояснення учасників судового провадження щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою, дослідивши клопотання, а також матеріали, долучені прокурором до кримінального провадження, в тому числі й відомості, що стосуються особи обвинуваченого, а також докази на підтвердження процесуальних витрат та такі, що стосуються речових доказів у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Приписами ч. 1 ст. 285 цього Кодексу передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами частини другої тієї ж статті, звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Приписами ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У судовому засіданні підозрюваному ОСОБА_6 було роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не відноситься до реабілітуючих підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України, і роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, на що підозрюваний ОСОБА_6 проти такого звільнення від кримінальної відповідальності не заперечував та надав свою згоду на закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до судової практики та роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примиренням винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним у результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Так, згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 відноситься до нетяжких злочинів з необережною формою вини.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.01.2023 №004813, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (КНП «КМНКЛ «Соціотерапія»), свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_6 на момент проведення огляду 16.09.2023 о 01:25 не перебував у будь-якому стані сп`яніння.

Зважив суд й на те, що ОСОБА_6 несудимий, за даними наявної документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога, а також під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, а також на те, що потерпілий у судовому засіданні підтвердив, що вони з підозрюваним ОСОБА_6 дійсно примирилися, жодного неправомірного впливу на нього здійснено не було, жодних претензій до підозрюваного як матеріального так і морального характеру він не має.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження №0003236 від 16.09.2023.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Водночас, приймаючи рішення щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. При цьому, пунктом 3 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані із здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим є закриттям кримінального провадження за нереабілітуючою підставою, тобто свідчить про те, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Така підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме така особа, а тому питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням приписів Глави 8 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 44, 46 КК України, статтями 100, 124, 126, 284-288, 314-316, 369-372, 392, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про звільнення підозрюваного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 цього Кодексу задовольнити.

На підставі ст. 46 КК України звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження №0003236 від 16.09.2023 за підозрою ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- транспортний засіб - автомобіль марки «Nissan» моделі «Tiida» (д.н.з. НОМЕР_1 ), вилучений під час огляду місця події від 15.09.2023, який відповідно до постанови слідчого від 16.09.2023 зберігається на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів (м. Київ, вул. Хоткевича, 20б), - після набрання вироком законної сили повернути/залишити власнику/законному володільцю за належністю;

- СD-R диск із відеозаписом події від 15.09.2023 (м. Київ, просп. Оболонський, 1б) (постанова від 16.09.2023), - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження):

- 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн 00 коп (від 20.10.2023 №042-1693-2023).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1