У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 з приміщення Первомайського

підозрюваного ОСОБА_7 міськрайонного суду Миколаївської області)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2024 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 15.00 год. до 07.00 год. строком до 24.03.2024 з покладенням обов`язків: періодично прибувати до слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 у визначений ним час; не відлучатися з м. Первомайська без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з особами, причетними до наданого кримінального провадження, визначеними слідчим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Прокурор зазначив про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином. Про наявність вказаних ризиків свідчить матеріали долучені до клопотання та обґрунтована підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, об`єктами яких є міжнародний правопорядок, що ґрунтується на принципах незастосування сили, недоторканості кордонів, територіальної цілісності, безпека держави у політичній і воєнній сферах, яка полягає у відсутності загрози порушення встановлених Конституцією України, законами України і міжнародними правовими актами територіальної цілісності України та порядку визначення її території.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області розслідується кримінальне провадження № 0000050 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

25.01.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

31.01.2024 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що злочини, у вчиненні яких він підозрюється, є тяжкими; перебуваючи на волі, він може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку слідчого, про такі ризики свідчать тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , а також те, що він перебуваючи на волі, може видалити чи спотворити інформацію на сторінці свого профілю у соціальній мережі «Однокласники», які є предметами злочинів.

Слідчий суддя дійшов висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України є обґрунтованою та підтверджується наданими до клопотання матеріалами.

Також, є наявним ризик, передбачений п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості підозрюваним ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить тяжкість покарання, яке може бути призначено, відсутність роботи та міцних соціальних зв`язків.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що репутація підозрюваного свідчить про те, що тримання під вартою в даному випадку є занадто суворим запобіжним заходом. Також враховано, що підозрюваний має тяжке захворювання, потребує лікарського погляду.

Таким чином, слідчий суддя вважав, що прокурором доведена обґрунтованість підозри та наявність лише одного ризику, але не доведена неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані, сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Як передбачено ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону.

Апеляційний суд констатує, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що на даному етапі досудового розслідування підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, є обґрунтованою.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором доведений, проте запобігти встановленому ризику можливо шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя при прийнятті рішення врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, тяжке захворювання та потребує лікарського нагляду. Підозрюваний ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю, 1947 року народження, характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Сумлінно виконував процесуальні обов`язки, не змінював місце проживання, не намагався переховуватись, вчасно з`являвся на виклики, визнає свою вину.

З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що прокурор не довів недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Є достатні підстави вважати, що обраний відповідно до ст. 181 КПК України щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, забезпечить його належну процесуальну поведінку. Підстави для застосування до підозрюваного більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що просить апелянт, відсутні.

При розгляді зазначеного судового провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3