Справа № 991/8856/23
Провадження № 1-кс/991/8930/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ГО «ЦЕНТР ЗАХИСТУ ІНВАЛІДІВ» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А :

І. Суть скарги

09 жовтня 2023 року до Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена скарга, у якій скаржник просила зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за її заявою від 29 вересня 2023 року.

Скарга обґрунтована тим, що 29 вересня 2023 року ГО «ЦЕНТР ЗАХИСТУ ІНВАЛІДІВ» звернулася до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 209 КК України, втім станом на момент звернення зі скаргою зазначені відомості не були внесені до ЄРДР.

Згідно з протоколом про повторне автоматичне визначення слідчого судді від 11 жовтня 2023 року скарга передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

ІІ. Оцінка слідчого судді

Дослідивши зазначену скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшла наступних висновків.

Зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення

У заяві про кримінальне правопорушення зазначено, що група осіб, до якої належать ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та приватний нотаріус ОСОБА_8 за сприяння прокурора ОСОБА_9 та заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 організували та вчинили заволодіння корпоративними правами ТОВ «Басарі» та дочірнього підприємства «Компроміс», які належало ГО «ЦЕНТР ЗАХИСТУ ІНВАЛІДІВ», що завдало шкоди у розмірі понад 130 млн грн.

Заволодіння відбулося шляхом протиправного призначення ОСОБА_3 на посаду голови організації та внесення приватним нотаріусом ОСОБА_8 на підставі підробленого документа до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань записів про передачу ПП «Дагда-2013» зазначених корпоративних прав, які належали ГО «ЦЕНТР ЗАХИСТУ ІНВАЛІДІВ».

Зазначені реєстраційні дії було скасовано Міністерством юстиції України, втім зазначене рішення не надалося можливим виконати у зв`язку із забороною вносити до реєстру зміни, встановленою ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2021 року за № 0001488. Зазначену ухвалу у подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції.

Заявник зазначив, що попри скасування ухвали слідчого судді прокурор ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на зазначені корпоративні права. Ухвалою від 25 серпня 2022 року його клопотання було задоволене.

У подальшому прокурор ОСОБА_9 ухвалив незаконне, на думку заявника, рішення про об`єднання кримінальних проваджень, не забезпечив ефективне розслідування та надав формальну відповідь на клопотання про скасування постанови про об`єднання кримінальних проваджень.

Зазначені дії, на думку заявника, були спрямовані на легалізацію викраденого у ГО «ЦЕНТР ЗАХИСТУ ІНВАЛІДІВ» майна.

Заступник Генерального прокурора ОСОБА_10 , за твердженням заявника, не реагував на зазначені порушення вимог чинного законодавства з боку ОСОБА_9 попри неодноразові скарги ГО «ЦЕНТР ЗАХИСТУ ІНВАЛІДІВ», що свідчить про його причетність до приховання злочинної діяльності.

Зазначеними діями, на думку заявника, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та приватний нотаріус ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 206-2 КК України, а заступник Генерального прокурора ОСОБА_10 та прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 209 КК України.

Щодо повноважень слідчого судді Вищого антикорупційного суду

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено право оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, зокрема заявником.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 304 КПК України під час вирішення питання про відкриття провадження за скаргою слідчий суддя має перевірити наявність у скаржника права на подання скарги, дотримання встановленого строку оскарження, можливість оскарження відповідного рішення, дії чи бездіяльності згідно з законом та можливість розгляду скарги в цьому суді.

Лише наявність всіх наведених умов є підставою для відкриття провадження за скаргою та її розгляду по суті. В іншому випадку слідчий суддя має повернути скаргу чи відмовити у відкритті провадження.

Одним із завдань Вищого антикорупційного суду, які визначені ст. 3 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» є здійснення судового контролю за досудовим розслідуванням корупційних і пов`язаних із ними кримінальних правопорушень.

Корупція - це використання, зокрема, особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»).

Враховуючи завдання Вищого антикорупційного суду, кримінальний процесуальний закон передбачає предметну підсудність та чітко окреслює коло кримінальних проваджень, здійснення у яких судового контролю входить до компетенції слідчих суддів Вищого антикорупційного суду.

Розгляд питань, які виникають під час досудового розслідування інших кримінальних правопорушень, порушуватиме засаду диспозитивності (ч. 3 ст. 26 КПК України) та суперечитиме завданням Вищого антикорупційного суду.

Отже, у межах розгляду скарги слідчому судді належить в першу чергу з`ясувати, чи належить до його компетенції вирішення порушуваних у скарзі питань.

Судовий контроль у цілому (ч. 2 ст. 33-1 КПК України), зокрема і цей його складовий елемент (ч. 1 ст. 306 КПК України), здійснюється слідчими суддями Вищого антикорупційного суду виходячи з правил предметної підсудності, визначених ч. 1 ст. 33-1 КПК України.

Підсудність кримінального провадження Вищому антикорупційному суду визначається за одночасної наявності двох обов`язкових ознак:

- стаття кримінального закону, за якою здійснюється кримінальне провадження, належить до переліку корупційних, передбачених приміткою до ст. 45 КК України, або передбачена ч. 1 ст. 33-1 КПК України (ст. 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України);

- наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, які визначають особливості суб`єктного складу та предмету таких кримінальних правопорушень.

Щодо підсудності скарги

У заяві про вчинення кримінального правопорушення ГО «ЦЕНТР ЗАХИСТУ ІНВАЛІДІВ» міститься твердження про те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та приватний нотаріус ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 206-2 КК України.

За критерієм кваліфікації зазначене кримінальне правопорушення може належати до підсудності Вищого антикорупційного суду, втім зазначені особи не належать до переліку суб`єктів, визначених пп. 1-2 ч. 5 ст. 216 КПК України. Також заява не стосується надання чи одержання неправомірної вигоди, що свідчить про відсутність підстав, визначених пп. 2-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Твердження заявника про те, що приватний нотаріус за колом своїх повноважень прирівнюється до службової особи державного органу, не свідчить про наявність умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Зокрема, приватний нотаріус не зазначений у переліку суб`єктів, передбаченому п. 1 ч. 5 зазначеної статті, а п. 2 ч. 5 цієї норми визначає коло суб`єктів як службова особа державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.

Наявність певного кола повноважень не тотожна обійманню посади у державному органі, а тому такі твердження заявника є безпідставними.

Також заявник послався на вчинення заступником Генерального прокурора ОСОБА_10 та прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 - кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

За своїми формальними складовими (суб`єкт та кваліфікація) зазначене кримінальне правопорушення може належати до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Разом з тим, посилання у тексті заяви на номер статті Особливої частини КК України, який за критерієм кваліфікації відповідає умовам предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, саме по собі не є безумовним підтвердженням підсудності скарги цьому суду, оскільки у межах перевірки скарги на прийнятність слідчий суддя аналізує заяву на предмет наявності в ній саме відомостей про вчинення злочину, а не лише формального зазначення у ній певного номеру статті КК України.

У протилежному випадку неможливо запобігти штучній зміні підсудності скарги шляхом формального, не підтвердженого жодними обставинами та відомостями посилання на номер статті кримінального закону, а тому розгляд такої заяви суперечитиме засаді диспозитивності, відповідно до якої слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом.

Стверджуючи про вчинення прокурорами кримінального правопорушення, заявник навів лише дії, здійснення яких передбачене кримінальним процесуальним законом та які належать до їх процесуальних повноважень. Крім того, зазначені дії були предметом судового контролю та оцінку їх законності надано слідчим суддею, зокрема, як вбачається із заяви, клопотання прокурора про накладення арешту було задоволене.

Фактично доводи заяви зводяться до незгоди з вчиненими прокурорами процесуальними діями, позаяк жодних відомостей, які б прямо чи опосередковано свідчили б про вчинення ними злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, заявник не навів. Також заява не містить посилання на обставини вчинення інших кримінальних правопорушень, які могли б бути підсудні Вищому антикорупційному суду.

Окремо слідчий суддя має наголосити на тому, що незгода особи з процесуальними діями прокурора, здійсненими у межах їх повноважень, має втілюватися у їх оскарженні у передбаченому законом порядку. Зокрема, кримінальний процесуальний закон містить механізми перегляду рішення слідчого судді про накладення арешту на майно в апеляційному порядку, а також можливість скасування арешту майна з ініціативи власника майна після його накладення.

Висновки слідчого судді

Слідчий суддя не дає оцінки діям зазначених у заяві осіб у частині наявності в них ознак кримінального правопорушення, а лише констатує, що з повідомлених заявником обставин не вбачається наявність у їх діях ознак кримінального правопорушення, яке належить до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

За таких обставин, у слідчого судді відсутні повноваження розглядати скаргу.

Відповідно до пп. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 304, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ГО «ЦЕНТР ЗАХИСТУ ІНВАЛІДІВ» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1