Справа № 183/4762/22
№ 1-кп/183/721/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0001191 від 15.05.2022 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кегичівка Красноградського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, головного сержанта командира 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України,

в с т а н о в и в:

15 травня 2022 року приблизно о 14 годині 00 хвилин молодший сержант військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , проходячи службу на посаді головного сержанта - командира 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 на ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, у ході конфлікту, будучи невдоволеним виконанням обов`язків з військової служби своїм начальником за посадою та військовим званням командиром взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 , взяв до рук, підготував до стрільби та направив власний 5,45-мм автомат Калашникова АК-74 № НОМЕР_2 1980 року на останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, здійснив один постріл у голову ОСОБА_7 , в результаті якого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Крім цього, 15 травня 2022 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації і проходячи її на посаді головного сержанта - командира 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 на ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті начальнику командиру взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, доводячи до завершення свій злочинний умисел, взяв до рук, підготував до стрільби та направив на майора ОСОБА_7 власний 5,45-мм автомат Калашникова АК-74 № НОМЕР_2 1980 року, повністю розуміючи можливі наслідки своїх дій, свідомо припускаючи настання вказаних наслідків у вигляді смерті останнього, здійснив один постріл в голову ОСОБА_7 від якого останній впав в окоп та від отриманих тілесних ушкоджень не приходячи до свідомості, помер на місці події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що його позивним не є ОСОБА_8 . Приблизно в травні 2022 року, точної дати не пам`ятає, але не виключається, що це було 15 числа, він з іншими військовослужбовцями прийшли на позиції ВОП (територія окопу). Їх було четверо. На цих позиціях також був майор військової служби ОСОБА_7 . Перебуваючи в окопі, він почав спілкуватися з ОСОБА_7 з приводу укріплення позицій по глибині окопів. Бесіда перейшла на спілкування в підвищеному тоні. У відповідь ОСОБА_7 заявив: «Що ви малолітки розкомандувалися!». Потім ОСОБА_7 пересмикнув затвор і почав піднімати автомат. В цей момент він почув постріл, після чого майор ОСОБА_7 впав на землю.

На запитання прокурора обвинувачений ОСОБА_5 показав, що станом на травень місяць 2022 року він разом із ОСОБА_7 був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_3 бригада. На тій позиції ОСОБА_7 підпорядковувався йому на підставі усного наказу командира роти. Призначаються і знімаються військовослужбовці як на підставі усного, так і письмового наказу. Вони перебували на позиції під назвою «Карат». Разом з трьома іншими військовослужбовцями-розвідки він рушив на позицію ВОП, де і відбулася подія. Їх він не знає. На позиції загалом було 26 військовослужбовців. Скільки їх було безпосередньо в момент спілкування в окопі з ОСОБА_7 , які би мали можливість зорового контакту з ними, він не знає, оскільки в той момент не звертав на них увагу. Спілкування з ОСОБА_7 відбувалося не лише з приводу глибині окопів, а також й розташування вогневих позицій. При ньому була зброя автомат Калашникова 5,45 мм. з приєднаним магазином, з патронами в ньому і з патроном у патроннику. Номера зброї не пам`ятає. Інших військовослужбовців, які перебували з ними на цій позиції, він пам`ятає, не звертав на них увагу, оскільки спілкувався з ОСОБА_7 Відстань між ними була приблизно п`ять метрів. ОСОБА_7 був старшим на позиції. Під час конфлікту ОСОБА_7 знав свою зброю з запобіжника, пересмикнув затвор і почав піднімати автомат, саме в цей момент він почув постріл, від чого ОСОБА_7 впав. Постріл здійснений ззаду, але не може сказати хто конкретно міг здійснити постріл, оскільки це його припущення. Тил розміщувався праворуч від нього, ОСОБА_7 стояв перед ним, а постріл пролунав ззаду нього. Чи з`ясовував він, що трапилося, і що він робив після того, як почув постріл, від чого ОСОБА_7 впав, не пам`ятає, оскільки має декілька контузій.

Чи вищій він за ОСОБА_7 не пам`ятає. Ширина окопу в деяких місцях дозволяла стояти двом чоловікам плече в плече, але в тому місці, де він перебував з ОСОБА_7 , не пам`ятає. Чи перебували інші військовослужбовці поряд над окопом не пам`ятає. Він не давав вказівку підлеглим військовослужбовцям закопати тіло ОСОБА_7 .

На запитання захисника обвинувачений ОСОБА_5 показав, що він не є особою з позивним ОСОБА_8 , має позивний ОСОБА_9 . Його призначили старшим відносно майора ОСОБА_7 , і останній його сприймав як старшого. Жодних зауважень з боку ОСОБА_7 з приводу того, «чому ти командуєш, оскільки не є старшим», не було. На позиції під час конфлікту з майором ОСОБА_7 з ним перебувало три інших військовослужбовців розвідників, які також висловлювали невдоволення з приводу глибини окопів, оскільки це є необхідним для врятування життя військовослужбовців. Має припущення, хто здійснив постріл для відвернення загрози з боку ОСОБА_7 . Полягала загроза в тому, що майор ОСОБА_7 в ході конфлікту говорив, що «малолітки, якщо війна вас не перебила, то я вас положу», і в цей момент пересмикнув затвор, тобто привів зброю в бойове положення, і почав піднімати автомат в їх сторону. ОСОБА_7 за віком був старшим. На його переконання це свідчило, що ОСОБА_7 хотів здійснити в них постріл. Окопи були зигзагоподібними, не прямолінійними. Це заважало в деяких місцях іншим військовослужбовцям бачити все, що відбувалося в окопі (оскільки один свідок показав, що він бачив ОСОБА_5 , а ОСОБА_7 ні). Бліндаж розташовувався на відстані приблизно 15-20 м. Бліндаж за своєю конструкцією не дозволяв, щоб особа, яка перебувала в ньому, мала можливості спостерігати, що відбувалося в окопі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України, підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України:

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що приблизно опівдні, точної дати та часу не пам`ятає, приїхав ОСОБА_8 разом з іншими чотирма військовослужбовцями. Йшов зверху над окопами, потім далі спустився в окоп. Щось обговорювали між собою, але він не чув, що саме. Крикнув на майора ОСОБА_7 : «Чому не копають глибше?». Той відповів, що люди займаються іншою роботою. На це відповів: «Та я в умовах воєнного стану можу тебе!». Потім підійшов до майора і почув постріл. Після чого обвинувачений розвернувся і пішов до своїх хлопців. Пізніше він зрозумів, що ОСОБА_8 вбив майора. У них була аптечка, вони підійшли, але там нічого було робити, оскільки майор був мертвим. У ОСОБА_7 було військове звання «майор», а у Кондрашова «старший солдат». Як йому було відомо ОСОБА_8 був старшим на позиції, але хто саме надав йому такі повноваження йому не відомо, оскільки він звичайний солдат. Він почув постріл, бачив ОСОБА_11 , який не хотів його вбивати, несвідомо його вбив, він це все бачив. Він підійшов до майора після ОСОБА_12 . Побачив, що поранення дісталося в голову, не прямо в лоб, а збоку, зверху, було багато крові. Потім ОСОБА_12 сказав, що його посадять. Іншій хлопці говорять, та не хвилюйся, в нас же не перший такий. Пам`ятає, як була команда майора закопати. Тобто, на запитання прокурора свідок показав, що ОСОБА_5 підійшов і сказав їм закопати тіло. Однак вони його не закопали, а лише прикрили його. Коли ОСОБА_8 поїхав хлопці сказали, що їм усім «кришка», підсудний всіх знає. Вони сіли обмірковувати, що їм робити. Вони сказали робіть, що хочете, нас там не було. Розказали лейтенанту. Він на них накричав, на кшталт «ти п`яний, чи що!?». Потім лейтенант повів їх у штаб. Тоді вже почали діяти люди, які були старшими від них. Додав, що він бачив, як ОСОБА_12 спускався в окоп. Біля майора поруч на відстані приблизно метрів два стояв ОСОБА_13 .

На запитання захисника свідок ОСОБА_10 показав, що на позиції ОСОБА_12 прийшов з іншими чотирма особами. Всі вони у кількості п`яти осіб спустилися в окоп, на відстані приблизно 15 метрів. У них було 3 позиції. Ця позиція називається ВОП. На одній позиції підсудний був старший. Потім 3 позиції об`єднали і підсудний був на них старшим. Сам майор ОСОБА_7 сприймав ОСОБА_5 як старшого на позиції. Всі перебували в окопі. Коли ОСОБА_5 почав висловлювати претензії, майор спокійно сказав, що люди займаюсь іншою роботою. На його думку сам майор сприймав ОСОБА_12 як старшого. Всього на позиції перебував ОСОБА_5 , з ним ще 4 особи, майор, а біля майора стояв ОСОБА_13 . Також був чоловік роменської національності на прізвище ОСОБА_14 , який стояв далі, а сам він (свідок ОСОБА_10 ) стояв фактично в бліндажі. На його думку місце розташування ОСОБА_15 дозволяло йому бачити ОСОБА_5 , але він не бачив майора. При цьому, з тієї позиції, де перебував ОСОБА_14 , дозволяло йому бачити все, що відбувалося, останній міг за цим спостерігати. Всі були в окопі. Кондрашов сказав йдіть на свої позиції. Окопи за своєю формою були не прямі, копаються зігзагами різними, тому є певна обмеженість бачити що відбувається, але не всюди. Він не бачив, як ОСОБА_11 досилав патрон в патронник, але чув характерний для цього звук, як пересмикнув затвор, тобто привів автомат в бойове положення. Він думав, що Кондрашов хотів налякати майора. Кондрашов пересмикнув затвор автомата ще до того, як підійшов до майора, почав говорити про військовий стан. На досудовому розслідуванні давав свідчення, а коли забирали тіло його не було, з хлопцями проводили слідчі дії, його там не було. У нього брали лише показання. Бачив, як Кондрашов підняв автомат біля майора. Впевнений, що постріл був здійснений саме підсудним. Не міг бачити, як працював механізм автомата, оскільки цього не можливо побачити. Автомат дістав, кулю знайшли. Бачив, як Кондрашов виконував дії, які вказували, що він може зробити ці дії, але не бачив майора, тому що окоп був вигнутий по формі.

На запитання обвинуваченого свідок ОСОБА_10 показав, що він стояв біля бліндажа, у них були сходи. Окоп був глибиною 1,5- 2 м. Відстань від нього до майора з ОСОБА_5 була метрів 7. Майор стояв біля дерева. Потім свідок ОСОБА_10 відповів ОСОБА_5 «Ти вистрілив та вбив людину!». Чув, як ОСОБА_5 крикнув "Майор, я тобі яку задачу поставив?". Це він добре чув. Бачив ОСОБА_5 , який стояв в окопі, трішки далі, де кухня була, пересмикнув автомат, вистрелив у майора. На питання обвинуваченого ОСОБА_5 , чи далеко він стояв від майора, свідок ОСОБА_10 показав: «Порахуй сам, ти ж там був!». Пересмикнув автомат, підійшов, і чув один постріл, більше пострілів не було. На тій позиції майор виконував накази ОСОБА_5 . Вважає, що ОСОБА_5 не хотів вбивати майора, але так вийшло. Мабуть хотів похизуватись перед своїми знайомих, мета була налякати майора;

- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що в день вбивства майора ОСОБА_17 перебував на позиції, однак коли, в якому населеному пункті не пам`ятає. До них на позицію (на перевірку) прийшов військовослужбовець на ім`я ОСОБА_18 з позивним « ОСОБА_8 ». За відсутності « ОСОБА_8 » старшим на їхній позиції був майор ОСОБА_7 «Алабай» підійшов до майора та сказав, що окоп викопаний замілко. Розмова між ними була на підвищених тонах. Він в цей час перебував з хлопцями на відстані 3-4 м від майора з «Алабаєм». В один момент почув постріл та, розвернувшись, побачив, що майор присів в окопі. «Алабай» в цей час стояв зі зброєю в руках. Окрім ОСОБА_11 («Алабая») біля майора ОСОБА_7 в той момент нікого не було. «Алабай» сказав йому надати майору медичну допомогу, після чого він підбіг до військовослужбовця на ім`я ОСОБА_19 і попросив аптечку. Підійшовши до майора, який сидів навприсядки, він побачив,що надавати медичну допомогу вже пізно, оскільки той вже був мертвим. Поранення у майора було в голову. Він разом з іншими військовослужбовцями вирили за окопом маленьку яму та поклали туди тіло майора. ОСОБА_18 сказав їм, щоби вони накрили тіло. На місце події зійшлись інші хлопці, запитали хто це зробив, та що потрібно доповісти старшим. В цей час ОСОБА_18 розвернувся і пішов. Це все, що пам`ятає про подію;

На запитання захисника свідок ОСОБА_16 показав, що на їх позицію ОСОБА_8 прийшов начебто сам, але точно не пам`ятає. Майор був старшим на конкретній позиції, а ОСОБА_8 на ОСОБА_20 . Конфлікту між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не було, оскільки майор сприймав ОСОБА_8 як старшого. Бліндаж в тому місці був, і особа, яка перебувала в ньому, могла все бачити, їй було видно, що відбувалося.

На запитання обвинуваченого свідок ОСОБА_16 показав, що глибина окопів була різною, приблизно 1,7-1,8 метрів. ОСОБА_18 говорив, що чим глибше окоп, тим краще. Глибина окопів була десь глибше, десь менше. В місці, де сталася подія, окоп був глибше. В момент події він перебував на висоті, над окопом;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , отриманими під час його допиту в ході досудового розслідування кримінального провадження, що здійснюється в умовах воєнного стану, згідно з протоколом допиту свідка від 17.06.2022, про те, що він проходить військову службу в Збройних силах України у військовій частині НОМЕР_1 з 26 січня 2022 року. Виконував завдання в районі населеного пункту АДРЕСА_2 на позиції, яка мала назву «Карат». Вказана позиція розташовувалась в лісі за селом, як називали в Борівському лісі. Відстань до незаконних збройних формувань та російських окупаційних військ з їх позиції була приблизно від 800 до 1000 метрів. Їх позиція була оборонним опорним пунктом. Було від 25 до 30 військовослужбовців, які несли службу на вказаній позиції. На вказані позиції старшим був військовослужбовець з позивним « ОСОБА_8 » по імені ОСОБА_22 , інші анкетні дані його йому не відомі. У потерпілого майора посада була контролювати особовий склад на оборонному опорному пункті, він був старшим над ними на позиції, а «Алабай» був старшим на базі. Як він розумів « ОСОБА_8 » призначив старшим на їх позицію майора, який був у нього в підпорядкуванні. Ця подія, тобто вчинення кримінального правопорушення, відбулася після 17 квітня 2022 року, приблизно в середині травня 2022 року. Час вчинення кримінального правопорушення була приблизно після 09.00 години ранку.

Про обставини вчинення кримінального правопорушення свідок показав, що у той час він стояв на своїй позиції в своїй бійничці та спостерігав за ворогом. Його товариш стояв неподалік на іншій позиції та в цей час він (свідок) почув постріл, розгубився, оскільки постріл пролунав звідти, звідки не повинен був бути, та він залишив спостерігати за ворогом товариша та направився в бік майора спитати, що трапилося. Перед цим «Алабаєм» та майор ОСОБА_17 підходили до нього на позицію та між ними була сварка на ґрунті глибини викопаного окопу. Майор наказав йому викопати глибший окоп, та він вирішив це зробити після зміни, яка тривала дві години, вже зайнятися викопуванням окопу. Після розмови біля нього « ОСОБА_8 » та майор пішли вже на середину оборонного пункту та вони розмовляли про малу глибину викопаних окопів, при цьому у «Алабая» був підвищений тон. Майор був людиною досвідченою та голос не підвищував ніколи. Після того, як вони відійшли від нього на середину позиції, приблизно через 5-10 хвилин він почув постріл та направився в те місце. На місці він побачив, що майор знаходився у напівсидячому стані та накритий покривалом. Він запитав у хлопців, що трапилося з майором, йому відповіли, що все погано. « ОСОБА_8 » подивився на нього і сказав, щоби він йшов на свою позицію, дивився й нікого сюди не пускав. Він почав йти на свою позицію, а в цей час « ОСОБА_8 » почав тікати з вказаного місця, а він пішов назад до хлопців та зрозумів, що « ОСОБА_8 » вистрілив майору в череп, а саме в лобну його частину. Коли він підходив вперше бачив « ОСОБА_8 » зі зброєю, у нього в руках був стандартний АКМ-74. Одразу він не зрозумів, що трапилося, однак коли « ОСОБА_8 » почав втікати він зрозумів, що той застрелив майора. Свідком вказаних подій був військовослужбовець, який на цей час перебуває в полоні та вже існує відео в ОСОБА_23 , де він розповідає російським окупаційним військам про вказані події, цим військовослужбовцем є ОСОБА_24 .

На питання слідчого свідок ОСОБА_21 показав, що у нього не має заяв, зауважень з приводу проведеного допиту, окрім того, щоби не залишалось все це без наслідків по відношенню до « ОСОБА_8 » та не було це безкарно. До нього перед проведенням допиту не застосовувались недозволені методи фізичного або психологічного впливу;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , отриманими під час його допиту в ході досудового розслідування кримінального провадження, що здійснюється в умовах воєнного стану, згідно з протоколом допиту свідка від 10.08.2022, про те, що він проходить військову службу у Збройних силах України з 06 березня 2022 року за мобілізацією. Перебуває на посаді гранатометника 1 взводу 1 роти військової частини НОМЕР_4 , військове звання солдат. Постійним місцем дислокації їх підрозділу є АДРЕСА_3 . Із 24 квітня 2022 року військова частина НОМЕР_4 була залучена до виконання завдань за призначенням у зоні проведення бойових дій на території Луганської та Донецької областей з відсічі збройної агресії російських окупаційних військ. На початку травня 2022 року він, перебуваючи по місцю дислокації в населеному пункті Борівське Сєвєродонецького району Луганської області, спільно зі своїми колегами, їх було четверо, двоє із Кіровоградської області. Вони виконували свої обов`язки, а саме «окопувались» на бойових позиціях. Приблизно о 10:00 15 травня 2022 року до них на позиції приїхали ще 4 невідомі військовослужбовця, як стало відомо в подальшому, вони розвідники, в одного із них позивний « ОСОБА_8 », він був серед них головним. Під час їхнього перебування, з ініціативи військовослужбовця із позивним « ОСОБА_8 », та його (свідка ОСОБА_15 ) командиром із Кіровоградської області майором ОСОБА_7 , із позивним « ОСОБА_25 », виникла словесна суперечка, в ході якої військовослужбовець з позивним « ОСОБА_8 » кричав на « ОСОБА_25 », питав, чому не викопані окопи, чому люди не працюють, на що «Майор» намагався пояснювати військовослужбовцю із позивним « ОСОБА_8 », що люди працюють, від постійних «прильотів» окопи засипає і вони фізично не встигають викопувати. Однак військовослужбовець із позивним « ОСОБА_8 » не став слухати, взяв до рук автомат АК-74, зняв запобіжник, стоячи поряд із «Майором», на відстані одного метра, здійснив один постріл у лобну ділянку голови майора ОСОБА_7 . Вказану подію він бачив особисто, перебуваючи на відстані до 10 метрів від них. Після того, як він побачив постріл, відразу підбіг до майора ОСОБА_7 та побачив, що його тіло лежало нерухоме, обпершись на стінку окопу, без ознак життя, у лобній ділянці голови був наявний вхідний отвір кулі, із якого йшла кров. Після цього військовослужбовець із позивним « ОСОБА_8 » наказав йому та ще двом військовослужбовцям, які з ним (свідком ОСОБА_15 ) були, брати до рук лопати та прикопати труп «Майора», інакше він і їх застрелить. Вони цього не виконали та продовжили нести службу.

На питання слідчого свідок показав, що він бачив, як військовослужбовець із позивним « ОСОБА_8 » здійснив постріл у лобну ділянку голови майора ОСОБА_7 . В цей час перебував на відстані до 10 метрів від них. В цей час на тій позиції був він та ще троє інших військовослужбовців із Кіровоградської області, імена та прізвища яких він не знає, перебували на відстані близько 10 метрів від місця інші троє людей із розвідки - стояли та спостерігали, як проходить сварка між ОСОБА_25 та ОСОБА_8 . Чи ще хтось бачив йому не відомо, але після пострілу всі подивилися в сторону, де знаходився «Майор» та «Алабай». Для чого до них на позиції приїхали вищевказані особи, йому не відомо. Коли та кому він доповів про цю подію точний час він вже не пам`ятає, це було протягом декількох годин, після того як військовослужбовець «Алабай» зі своїми колегами покинули їх місце дислокації. Тоді я сказав своїм колегам, щоби вони пішли доповісти керівництву про вказану подію, оскільки зробити доповідь по радіозв`язку вони не могли, оскільки військовослужбовець із позивним « ОСОБА_8 » чув радіозв`язок;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , отриманими під час його допиту в ході досудового розслідування кримінального провадження, що здійснюється в умовах воєнного стану, згідно з протоколом допиту свідка від 17.06.2022, про те, що він проходить службу на посаді вогнеметника. В день події перебував на позиції у лісі неподалік н.п. Борівське. Приблизно о 12:00, точної дати не пам`ятає, знаходився в окопі. Неподалік від нього в окопі перебували майор ОСОБА_17 та військовослужбовець з позивним « ОСОБА_8 », який серед них всіх був старшим. Чув сварку між майором Бондарєм та «Алабаєм» з приводу невдоволення останнього щодо виритих окопів. Від нього вони знаходились на відстані 3-5 м. Почув постріл та повернувши голову побачив, що майор присів в окопі. «Алабай» в цей час тримав в руках автомат. Після цього « ОСОБА_8 » сказав їм накрити майора покривалом. Він разом з іншим військовослужбовцем на ім`я ОСОБА_19 взяли покривало та накрили майора. В цей час « ОСОБА_8 » розвернувся і пішов, після чого вернувся назад та сказав, що майора потрібно приховати і що він скоро повернеться. Надалі «Алабай» взяв автомат і побіг. Вони в цей час вирили невелику яму та положили туди майора, однак не закопували, лише прикрили покривалом. В ямі майор і помер. Після цього хлопці сказали, що потрібно про цю ситуацію розказати комусь старшому. Окрім того, свідок зазначив, що коли почув постріл, то побачив, що біля майора був лише «Алабай» на відстані 2-3 м. Хто здійснив постріл він не знає, однак з автоматом біля майора стояв «Алабай». Постріл майору був завданий в голову;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань об`єднаного кримінального провадження № 0001191 від 15.05.2022, з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до якого 15 травня 2022 року приблизно о 10 годині 30 хвилин військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та майор ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували на позиції в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , та в ході конфлікту із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , який виник у зв`язку із недостатньою на думку ОСОБА_5 глибини окопу, облаштованого підрозділом, останній взяв до рук свою закріплену зброю, а саме автомат АК-74 номер НОМЕР_2 , 1980 року випуску, та здійснив один прицільний постріл у лобну частину голови майора ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення, від якого майор ОСОБА_7 помер на місці.

У ході досудового розслідування кримінального провадження №0001191 від 15 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, встановлено, що 15 травня 2022 року орієнтовно о 14 годині на позиції ВОП «Алабай» в районі населеного пункту Борівське Сєвєродонецького району Луганської області, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивний « ОСОБА_8 »), у ході конфлікту із військовослужбовцем цієї ж військової частини майором ОСОБА_7 , позивний « ОСОБА_26 », який виник у зв`язку із недостатньою на думку ОСОБА_5 глибиною окопу облаштованого підрозділом, тобто у зв`язку із виконання обов`язків військової служби, за наявності відносин підлеглості, із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану, дослав патрон у патронник закріпленого за ним АК-74 та здійснив прицільний постріл в голову майора ОСОБА_27 , внаслідок якого останній помер. Вказана інформація слідчим Другого СВ (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУДБР, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_28 внесена 18.05.2022 до ЄРДР за № 0001191 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України;

- протоколом огляду місця події від 15.05.2022 з фототаблицею, долученою до нього, в ході проведення якого було оглянуто територію позиції, яка розташована в районі населеного пункту Борівське Сєвєродонецького району Луганської області, де в окопі було виявлено труп ОСОБА_7 з вогнепальним пораненням голови, і зафіксовано обстановку після вчинення злочину;

- постановою про визнання речових доказів від 16.05.2023 у виді речей, які були вилучені в ході затримання підозрюваної особи ОСОБА_5 , а саме: предмет, ззовні схожий на автомат АК-74, з номером НОМЕР_2 , 1980 року випуску, який запаковано до картонної коробки, на який постановою керівника Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_29 від 16.05.2023 в порядку п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України накладено арешт;

- протоколом огляду трупа від 17.05.2022 з фототаблицями, долученими до нього, в ході проведення якого було оглянуто труп ОСОБА_7 і зафіксовано тілесні ушкодження, які були на ньому виявлені, та речі які при ньому зберігалися;

- постановою про визнання речових доказів від 17.05.2023 у виді речей, які були вилучені в ході проведення огляду трупа у секційному приміщенні комунального закладу Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, а саме: куртки чоловічої камуфляжного кольору; флісової кофти камуфляжного кольору; денної футболки зеленого кольору; штанів камуфляжного кольору; підштаників зеленого кольору; берців чоловічих зеленого кольору; шкарпеток чоловічих чорного кольору; шапки темно-зеленого кольору; мобільного телефону Nokia в корпусі чорного кольору, поверхня якого перемотана скотчем; посвідчення офіцера; військового квитка на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_7 ; банківської картки «Приватбанк», на якій вказано номер НОМЕР_5 ; грошових коштів у сумі 1002 гривень (купюри різним номіналом), на які ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2023 накладено арешт;

- висновком експерта № 2000 від 17.06.2022, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стало отримане ним вогнепальне наскрізне поранення голови, яке супроводжувалося відкритим переламом кісток черепу з руйнуванням головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Ступінь розвитку трупних явищ, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа в морзі дозволяє стверджувати, що смерть його настала більш ніж за 24 години до моменту проведення судово-медичної експертизи у морзі.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлено: рана на голові, утворюючи відкритий перелом кісток черепу. Виявлені ушкодження виникли по життєво, безпосередньо перед моментом настання смерті, вірогідно, при пострілі з вогнепальної зброї одиночним (компактним) снарядом, що володів високою кінетичною енергією та пробивною дією, та згідно з п. 2.1, 2.1.2, 2.1.3а), 2.1.3 б) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 2000 від 17.05.2023 з довідкою про причини смерті, відповідно до яких ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , причина смерті вогнепальне поранення голови;

- висновок судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/14005-БЛ від 16.06.2022, відповідно до якої наданий на дослідження предмет вилучений 16.05.2022 під час затримання ОСОБА_5 , є бойовою нарізною вогнепальною зброєю 5,45-мм автоматом Калашникова «АК-74» № НОМЕР_2 , 1980 року виробництва, до стрільби придатний, виготовлений промисловим способом. Двадцять дев`ять патронів, вилучені 16.05.2022 під час затримання ОСОБА_5 , є бойовими припасами 5,45-мм проміжними патронами зр.1974 року, до бойової нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм автомата Калашникова (АК-74), кулемета РПК-74 та їх модифікацій. Дані патрони придатні до стрільби;

- протоколом огляду предметів від 11.07.2022, в ході проведення якого було оглянуто предмети, які надійшли з Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України після проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/14005-БЛ від 16.06.2022, які перебували в полімерному пакеті, горловину якого опломбовано пластиковою індикаторною пломбою № L55847043. При відкритті вказаного полімерного пакету встановлено, що в ньому перебуває 5,45-мм автомат Калашникова АК-74 № НОМЕР_2 1980 року, протяжка каналу ствола, двадцять два патрона, чотири стріляні гільзи, первинні упаковки об`єктів. Під час проведення огляду первинну картонну упаковку було відокремлено, а 5,45-мм автомат Калашникова АК-74 № НОМЕР_2 1980 року, протяжка каналу ствола, двадцять два патрона, чотири стріляні гільзи було поміщено до поліпропіленової упаковки, на яку поміщено аркуш паперу з пояснювальним надписом, підписом слідчого та печаткою;

- протоколом огляду предметів від 01.06.2022 з копіями документів на 9 аркушах, долучених до нього, в ході проведення якого було оглянуто речові докази, які вилучено 17.05.2022 у період часу з 12 години 38 хвилин до 13 години 10 хвилин в ході проведення огляду трупа ОСОБА_7 у секційному приміщенні комунального закладу Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Соборна, буд. 14, а саме: куртка чоловіча камуфляжного кольору, флісова кофта камуфляжного кольору, денна футболка зеленого кольору, штани камуфляжного кольору, підштаники зеленого кольору, берці чоловічі зеленого кольору, шкарпетки чоловічі чорного кольору, шапка темно-зеленого кольору, мобільний телефон Nокіа в корпусі чорного кольору, поверхня якого перемотана скотчем, посвідчення офіцера, військовий квиток на ім`я ОСОБА_7 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка «Приватбанк» на якій вказано номер НОМЕР_5 , грошові кошти у сумі 1002 гривень (купюри різним номіналом), які запаковано до поліетиленового пакету чорного кольору;

- висновком експерта № 492-МК від 22.06.2022, відповідно до якого пошкодження №1 на передній поверхні шапки ліворуч - є вхідним отвором і заподіяне при пострілі з ручної вогнепальної зброї, одиночним (компактним) снарядом (кулею), який володів високою кінетичною енергією та пробивною дією, в склад якого входили з`єднання міді, заліза та свинцю. Пошкодження № 2 на передній поверхні шапки ліворуч угорі носить характер вихідного отвору і заподіяне при пострілі з ручної вогнепальної зброї одиночним (компактним) снарядом (кулею), в склад якого входили з`єднання міді, заліза та свинцю;

- висновком судово-психіатричного експерта № 257 від 30.06.2022, згідно з яким ОСОБА_5 в період інкримінованих йому діянь на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Іспитований у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

- висновку експерта № 2000/1684-Е від 28.07.2022, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стало отримане ним вогнепальне наскрізне поранення голови, яке супроводжувалося відкритим переломом кісток черепу з руйнуванням головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Ступінь розвитку трупних явищ, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа у морзі дозволяє стверджувати, що смерть його настала більш ніж за 24 години до моменту проведення судово-медичної експертизи у морзі. При судово-медичній експертизі трупа виявлено: рана на голові, утворюючи відкритий перелом кісток черепу. Виявлені ушкодження виникли прижиттєво, безпосередньо перед моментом настання смерті, вірогідно, при пострілі з вогнепальної зброї одиночним (компактним) снарядом, що володів високою кінетичною енергією та пробивною дією, та згідно п.2.1, 2.1.2, 2.1.3а), 2.1.36) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2022 за участю свідка ОСОБА_16 , з відеозаписом, долученим до нього, який було продемонстровано в судовому засіданні 25.10.2022, в ході проведення якого свідок ОСОБА_16 на відкритій ділянці місцевості, розташованої в місці базування військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті Часів Яр Донецької області, у зв`язку з проведенням інтенсивних бойових дій на території Луганської області на момент проведення слідчого експерименту, провести вказані дії в місці вчинення кримінального правопорушення не можливо. Так, свідок ОСОБА_16 за допомогою статистів повідомив та показав, що під час виконання завдань на території Луганської області вони базувалися в населеному пункті Борівське, в лісі. Коли він стояв на позиції, він чув як між військовослужбовцем « ОСОБА_8 » та майором ОСОБА_7 відбулась сварка, під час якої військовослужбовець « ІНФОРМАЦІЯ_6 » виказував своє невдоволення майору через глибину викопаного окопу. ОСОБА_16 розмістив статистів та став сам таким чином, як розміщувався він сам та військовослужбовець « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та майор ОСОБА_7 під час сварки в наметі. Окрім цього свідок ОСОБА_16 розповів та показав, яким саме чином пролунав постріл та коли він повернувся, побачив, що військовослужбовець « ІНФОРМАЦІЯ_6 » стояв зі зброєю в руках по відношенню до майора, який присів до землі з вогнепальним пораненням голови. Інших військовослужбовців у вказаному місці не було. В подальшому, за командою військовослужбовця « ІНФОРМАЦІЯ_7 » вони накрили майора покривалом;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2022 за участю свідка ОСОБА_21 , з відеозаписом, долученим до нього, який було продемонстровано в судовому засіданні 25.10.2022, в ході проведення якого свідок ОСОБА_21 на відкритій ділянці місцевості, розташованої в місці базування військової частини НОМЕР_1 , в населеному пункті Часів Яр Донецької області, у зв`язку з проведенням інтенсивних бойових дій на території Луганської області на момент проведення слідчого експерименту, провести вказані дії в місці вчинення кримінального правопорушення не можливо. Так, свідок ОСОБА_21 за допомогою статистів повідомив та показав, що приблизно в середині травня 2022 року вони базувалися поблизу населеного пункту Борівське, в лісі, та коли він стояв на позиції після 09.00 ранку до нього підійшов військовослужбовець з позивним « ОСОБА_8 » та старший позиції майор ОСОБА_7 . В цей час між ними виник словесний конфлікт на ґрунті глибини викопаного окопу, та « ОСОБА_8 » висказував їх по відношенню до майора. В подальшому, приблизно через 5-10 хвилин він почув постріл та побіг в тому напрямку, де він пролунав. Прибігши на місце він помітив, як майор перебував в напівприсівшому стані, а « ОСОБА_8 » стояв повернутий передом по відношенню до майора зі зброєю в руках. При цьому свідок ОСОБА_21 розташував статистів в такому положенні, як були розташовані один по відношенню до іншого майор та «Алабай». Свідок ОСОБА_21 зазначив, що в місці здійснення пострілу в майора інших військовослужбовців зі зброєю, окрім « ОСОБА_8 » спрямованої на потерпілого майора ОСОБА_7 , не було;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.08.2022 за участю свідка ОСОБА_15 , з відеозаписом, долученим до нього, який було продемонстровано в судовому засіданні 25.10.2022, в ході проведення якого свідок ОСОБА_15 повідомив, що 15 травня 2022 року до них на позиції приїхали 4 невідомі військовослужбовці розвідники, в одного із них позивний « ОСОБА_8 », він був серед них головним. Під час їхнього перебування між військовослужбовцем із позивним « ОСОБА_8 » та його командиром ОСОБА_7 , із позивним « ОСОБА_25 », виникла суперечка, в ході якої військовослужбовець із позивним « ОСОБА_8 » кричав на « ОСОБА_25 », питав, чому не викопані окопи, чому люди не працюють, на що «Майор» намагався пояснювати військовослужбовцю із позивним « ОСОБА_8 », що люди працюють. Після чого військовослужбовець із позивним « ОСОБА_8 » взяв автомат АК-74, зняв запобіжник, стоячи поряд із «Майором», на відстані одного метра, здійснив один постріл у лобну ділянку голови майора ОСОБА_7 . Вказану подію він бачив особисто та перебував на відстані до 10 метрів від них. Після цього він підбіг до майора ОСОБА_7 та побачив, що його тіло лежало нерухомо, обпершись на стінку окопу, без ознак життя, у лобні ділянці голови був наявний вхідний отвір кулі, із якого йшла кров.

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Усі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють одне одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Отже, дослідивши та проаналізувавши наведені вище докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи одне одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Заперечення сторони захисту, що проведення слідчих експериментів від 17.06.2022 за участю свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , та від 10.08.2022 за участю свідка ОСОБА_15 , тобто відтворення дій, обстановки та обставин події відбувалося не за місцем самої події, а потрібно було проводити в місці, максимально наближеному до тієї місцевості, де відбувалася подія, зокрема із розташуванням окопу, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст. ст. 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, до участі в якому можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Після проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, через декілька місяців після події злочинів, було проведено слідчі експерименти за участю свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , із застосуванням технічних засобів фіксації здійснювався відеозапис, тобто з додержанням вимог кримінального процесуального закону, за результатами яких складено відповідні протоколи від 17.06.2022, 10.08.2022, які були підписані всіма учасниками цієї слідчої дії, в тому числі і ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , без будь-яких зауважень.

Згідно з протоколами слідчих експериментів, метою цієї слідчої дії було встановлення і відтворення обставин вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння ОСОБА_5 смерті ОСОБА_7 . При цьому, з відеозаписів слідчих експериментів вбачається, що ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 за власною волею продемонстрували і показали відомі їм обставини вбивства ОСОБА_7 , зауважень, заперечень до протоколів слідчого експерименту не мали.

До того ж у матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які би свідчили, що під час проведення слідчих експериментів слідчим були вчинені дії, якими би були порушені права чи свободи ОСОБА_21 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , або слідчий у будь-якій формі примушував їх до надання вигідних для версії досудового розслідування пояснень під час відтворення обставин події.

Суд вважає, що проведення слідчих експериментів не за місцем самої події, а в іншій місцевості, без розташування окопу, не вплинуло у цьому кримінальному провадженні на можливість відтворити та встановити обстановку, яка мала місце на момент спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що причинили його смерть.

Так, з метою забезпечення об`єктивності отриманих результатів слідчий експеримент необхідно проводити в умовах, що максимально наближені до тих, які перевіряються. Однак із урахуванням конкретної ситуації проведення слідчого експерименту в іншій місцевості не може безумовно свідчити про недопустимість відповідної слідчої дії.

Суд зазначає, що сам факт проведення слідчого експерименту не за тією місцевістю, як про це зазначає захист, не може бути достатньою підставою не брати цей доказ до уваги. Стаття 240 КПК України не передбачає обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події. У деяких випадках така вимога може поставити перед слідчими органами нездійсненне завдання. Проведення слідчого експерименту вимагає моделювання умов, максимально наближених до тих, що існували на момент події і є важливими для мети експерименту.

Метою даних слідчих дій було встановлення механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 за обставин, що мали місце 15 травня 2022 року. В ході проведення слідчих експериментів свідки повідомили про обставини події, при яких було заподіяно тілесні ушкодження майору ОСОБА_7 , механізм їх заподіяння.

У цьому кримінальному провадженні проведення слідчих експериментів в іншій місцевості, без розташування окопів, не могло вплинути на достовірність отриманих даних. Так, проведення слідчих експериментів в іншій місцевості була обумовлена тим, що на момент їх проведення відбувалися інтенсивні бойові дії на території Луганської області, у зв`язку з чим провести вказані дії в місці вчинення кримінального правопорушення було не можливо. Водночас, самі свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 під час проведення слідчих експериментів уточнили, де вони перебували по відношенню до окопів та бліндажу, які події вони бачили, показали де і на якій відставні перебували ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , як розташовувалось тіло потерпілого та як ОСОБА_5 піднімав і приводив у бойове положення зброю.

Таким чином, враховуючи мету проведення слідчих експериментів зі свідками, невідповідність обстановки на місці вчинення кримінальних правопорушень і обстановки при проведенні вказаних слідчих дій, а саме іншої місцевості без розташування окопів, не ставить під сумнів отриманні в ході проведення слідчих дій відомості. Тому суд не погоджується з доводами захисника щодо визнання цих доказів недопустимим з посиланням на порушення положень кримінального процесуального закону.

Заперечення обвинуваченого, що розташування свідка ОСОБА_16 в момент події не дозволяла йому бачити, що відбувалося, не спростовують його вину у вчиненому, оскільки як показав в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 він у цей час перебував з хлопцями на відстані 3-4 м від майора з «Алабаєм». В один момент почув постріл та, розвернувшись, побачив, що майор присів в окопі. «Алабай» в цей час стояв зі зброєю в руках. Окрім ОСОБА_11 («Алабая») біля майора ОСОБА_7 в той момент нікого не було. Ці показання є аналогічними тим, які надані ним під час досудового розслідування, згідно з якими приблизно о 12:00, точної дати не пам`ятає, він знаходився в окопі. Неподалік від нього в окопі перебували майор ОСОБА_17 та військовослужбовець з позивним « ОСОБА_8 », який серед них всіх був старшим. Чув сварку між майором Бондарєм та «Алабаєм» з приводу невдоволення останнього щодо виритих окопів. Від нього вони знаходились на відстані 3-5 метрів. Почув постріл та повернувши голову побачив, що майор присів в окопі. «Алабай» в цей час тримав в руках автомат. Після цього « ОСОБА_8 » сказав їм накрити майора покривалом. Він разом з іншим військовослужбовцем на ім`я ОСОБА_19 взяли покривало та накрили майора. В цей час « ОСОБА_8 » розвернувся і пішов, після чого вернувся назад та сказав, що майора потрібно приховати і що він скоро повернеться.

Заперечення обвинуваченого, що розташування свідка ОСОБА_21 в момент події не дозволяла йому бачити, що відбувалося, була не достатня для нього видимість, також не спростовують його вину у вчиненому, оскільки як показав свідок ОСОБА_21 під час досудового розслідування, після того, як військовослужбовець з позивним ОСОБА_8 по імені ОСОБА_22 з майором ОСОБА_7 відійшли від нього на середину позиції, приблизно через 5-10 хвилин він почув постріл та направився в те місце. На місці він побачив, що майор знаходився у напівсидячому стані та накритий покривалом. Він запитав у хлопців, що трапилося з майором, йому відповіли, що все погано. « ОСОБА_8 » подивився на нього і сказав, щоби він йшов на свою позицію, дивився й нікого сюди не пускав. Він почав йти на свою позицію, а в цей час « ОСОБА_8 » почав тікати з вказаного місця, а він пішов назад до хлопців та зрозумів, що « ОСОБА_8 » вистрілив майору в череп, а саме в лобну його частину. Коли він підходив вперше бачив « ОСОБА_8 » зі зброєю, у нього в руках був стандартний АКМ-74. Одразу він не зрозумів, що трапилося, однак коли « ОСОБА_8 » почав втікати він зрозумів, що той застрелив майора.

Твердження обвинуваченого про те, що показання свідка ОСОБА_21 є суперечливими, оскільки він говорить, що коли він прийшов, ОСОБА_8 пішов, в той час як інший свідок говорить все навпаки, суд відхиляє, оскільки свідок може давати показання про обставини, які він сприймав безпосередньо, або про ті, які йому стали відомі зі слів інших осіб. З огляду на психологічні особливості людини процес розуміння та засвоєння нею інформації може часто приводити до її неправильного сприймання. В результаті люди часто роблять різні висновки на основі сприймання однієї і тієї ж інформації. Тому, певні розбіжності в окремих деталях події, про які зазначають свідки, з огляду оцінки цих показань в сукупності з іншими доказами з точки зору достатності та взаємозв`язку, не може свідчити про недостовірність чи суперечність цих доказів для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи захисника, що свідок ОСОБА_15 допитувався двічі, і його показання згідно з протоколом його допиту від 15.05.2022 різняться, тобто в них містяться суперечності, суд відхиляє, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а не на показаннях, наданих слідчому, прокурору, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. Дійсно, під час досудового розслідування свідок ОСОБА_15 допитувався двічі, проте суд враховує і обґрунтовує свої висновки лише на показаннях вказаного свідка, які були отримані в порядку, визначеному ст. 615 КПК України, тобто які містяться у протоколі його допиту від 10.08.2022.

Заперечення захисника, що згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 10.08.2022, останній читав показання, після чого слідчий говорить: «і для складання протоколу запис завершено», суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 66 КПК України свідок має право користуватися нотатками і документами при даванні показань у тих випадках, коли показання стосуються будь-яких розрахунків та інших відомостей, які йому важко тримати в пам`яті.

У відповідності до ч. 6 ст. 224 КПК України допитувана особа має право використовувати під час допиту власні документи і нотатки, якщо її показання пов`язані з будь-якими обчисленнями та іншими відомостями, які важко зберегти в пам`яті.

Як убачається з продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису допиту свідка ОСОБА_15 від 10.08.2022, останній дійсно більшу частину своїх показань читав. Однак, зважаючи на обсяг відомостей, про які він зазначив, їх деталізацію, суд доходить висновку, що свідок правомірно користувався нотатками при даванні показань, оскільки його показання стосувалися відомостей, які йому важко тримати в пам`яті.

Заперечення захисника, що згідно з протоколами допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_16 від 17.06.2022, слідчий не роз`яснював їм права та обов`язки, а лише запитав, чи зрозумілі вони йому, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 11 ст. 615 КПК України показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Згідно з ч. 3 ст. 224 КПК України перед допитом встановлюється особа, роз`яснюються її права, а також порядок проведення допиту.

Як убачається з продемонстрованих у судовому засіданні відеозаписів допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , слідчий перед допитом свідків запитав у них, чи зрозумілі їм права та обов`язки, на що свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_16 ствердно відповіли. З проколів допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_16 від 17.06.2022 убачається, що за результатами проведення цієї слідчої дії свідки підписали протоколи без жодних зауважень, заяви та клопотання від них не надходили. У протоколах допиту містяться права та обов`язки свідка, де в графі ознайомлення з ними містяться підписи цих свідків. Під час вказаної слідчої дії свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_16 надали показання добровільно, без будь-якого примусу.

Відтак, підстав для визнання фактичних даних, отриманих за результатом допитів свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_16 від 17.06.2022, недопустимими доказами, суд не вбачає.

Доводи захисника про те, що одні й ті самі дії ОСОБА_5 , вчинені ним в той самий час та в тому самому місці, одночасно кваліфікуються за двома статтями КК України, які виключають одна одну, суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

При визначенні правової кваліфікації кримінального правопорушення слід виходити з такого. Згідно з загальною теорію родовим об`єктом кримінального правопорушення є певне коло тотожних або однорідних за своєю соціальною й економічною сутністю суспільних відносин, які внаслідок цього охороняються єдиним комплексом взаємопов`язаних кримінально-правових норм.

У цьому кримінальному провадженні, враховуючи, що обвинувачений та потерпілий на момент події перебували у статусі військовослужбовців, має місце два родових об`єкти, а саме: життя та здоров`я особи; встановлений порядок несення військової служби.

Відповідно до встановлених під час судового розгляду обставин та положень Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, потерпілий ОСОБА_7 станом на 14 годину 15 травня 2022 року був начальником за військовим званням відносно обвинуваченого молодшого сержанта ОСОБА_5 .

Розділ ХІХ КК України «Кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення)» передбачає кримінальну відповідальність за нестатутні взаємовідносини між військовослужбовцями у трьох випадках:

- вчинення суб`єктом щодо начальника (ст. 405 КК України);

- вчинення суб`єктом щодо іншого військовослужбовця за відсутності відносин підлеглості (ст. 406 КК України);

- вчинення суб`єктом щодо підлеглого (ст. 426-1 КК України).

Отже, за встановлених під час судового розгляду обставин, враховуючи відносини підлеглості між військовослужбовцями, на переконання суду дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 405 КК України правильно.

Разом із цим, жодна частина ст. 405 КК України не охоплює трагічних наслідків, які настали у вигляді смерті потерпілого, у розглядуваному випадку потерпілого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду сукупність злочинів може бути ідеальною та реальною. Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше злочинів, відповідальність за які передбачено різними статтями КК України. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення злочину: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно, а також г) наявність усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК України.

До прикладу, спричинення начальнику тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого настала його смерть, кваліфікується за сукупністю злочинів ч. 2 ст. 405 та ч. 2 ст. 121 КК України.

Слід звернути увагу, що існує також кваліфікація аналогічних діянь за п. 8 ч. 2 ст. 115 КК України, відповідно до якого кримінальна відповідальність настає за умисне протиправне заподіяння смерті особі у зв`язку із виконанням цією особою службового обов`язку. Однак, на переконання суду вказана кваліфікація не охоплює інший об`єкт, на який вчинено посягання встановлений порядок проходження військової служби в Збройних силах України.

До висновку щодо правильності правової кваліфікації кримінального правопорушення можна також дійти, розділивши досліджувану подію на 2 етапи: до та після пострілу.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 405 КК України має декілька складових: ч. 1 погроза вбивством або заподіянням тілесних ушкоджень чи побоїв начальникові, або знищенням чи пошкодженням його майна у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби злочин вважається закінченим з моменту, коли начальник, на адресу якого погрози були висловлені, сприйняв їх як реальні, та ч. 2 заподіяння тілесних ушкоджень, побоїв або вчинення інших насильницьких дій щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби злочин вважається закінченим з моменту заподіяння начальнику тілесних ушкоджень, побоїв або вчинення інших насильницьких дій.

Тобто, якби орієнтовно об 14 годині 00 хвилин 15 травня 2022 року обвинувачений ОСОБА_5 , навівши власний АК-74 на голову потерпілого ОСОБА_7 , зупинився його дії необхідно би було кваліфікувати за ч. 4 ст. 405 КК України погроза вбивством начальникові у зв`язку із виконанням ним обов`язків військової служби, із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану.

Однак, після пострілу, наслідки які настали в його результаті (смерті ОСОБА_7 ) перестали охоплюватися ст. 405 КК України, оскільки стаття не передбачає наслідків у вигляді смерті особи. Вказані обставини свідчать про необхідність додаткової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 .

Доводи сторони захисту щодо відсутності відносин підлеглості між обвинуваченим ОСОБА_5 та майором ОСОБА_7 , суд відхиляє як необґрунтовані з огляду на таке.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 квітня 2022 року за № 78-РС старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду головного сержанта - командира 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2022 за № 96-РС старшому солдату ОСОБА_5 присвоєно військове звання «молодший сержант».

Разом із цим, у вказаній військовій частині проходив службу командир взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 , якого призначено на вказану посаду відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2022 за №64.

Тобто, до складу роти РХБ захисту входить взвод РХБ захисту, командиром якого був ОСОБА_7 та вогнеметний взвод, командиром одного із відділень якого був молодший сержант ОСОБА_5 . Враховуючи викладене, на перший погляд між ними відсутні відносини підлеглості за посадою з огляду на те, що вони проходять службу в різних взводах.

Однак, відповідно до ст. 60 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у разі неможливості виконання службових обов`язків у зв`язку з відбуттям за межі гарнізону, через хворобу та з інших поважних причин командир (начальник) для виконання цих службових обов`язків призначає одного із заступників. Якщо штатний заступник відсутній і ніхто не був призначений командиром (начальником), командування бере на себе старший за посадою, а у разі відсутності старшого за посадою - старший за військовим званням, про що доповідає старшому командирові (начальникові).

Таким чином, за відсутності командира роти РХБ захисту на місці, виконання його обов`язків покладається на старшого за посадою (майора ОСОБА_7 , оскільки командир відділення підпорядковується командирові взводу) або старшого за військовим званням (також ОСОБА_7 , оскільки молодший сержант підпорядковується майору).

Доводи сторони захисту про те, що молодший сержант ОСОБА_5 був командиром відносно усього особового складу, який знаходився на позиції, у тому числі відносно ОСОБА_7 , суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки така позиція не знаходить свого підтвердження в юридичній площині.

Так, залежно від правового режиму, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях, призначення військовослужбовців на посади та переміщення по службі проводяться наказами по особовому складу посадових осіб, які мають право призначення військовослужбовців на посади у мирний або у воєнний час згідно з номенклатурою посад.

Повноваження посадових осіб МО України і ЗС України щодо призначення військовослужбовців на посади визначаються Номенклатурою посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 04.05.2016 № 238.

Відповідно до цього наказу призначення військовослужбовців у воєнний час (протягом періоду дії воєнного стану в Україні чи перебування у стані війни) здійснюється: на посади осіб рядового, сержантського і старшинського складу в підпорядкованих військових частинах зі штатними категоріями до головного сержанта включно командирами окремих батальйонів (кораблів 2 рангу), рівні з ними у правах командири окремих військових частин, що утримуються на окремих штатах та вищі посадові особи.

Отже, суд доходить висновку, що молодший сержант ОСОБА_5 орієнтовно о 14.00 15 травня 2022 року на місці події перебував у підпорядкуванні майора ОСОБА_7 , що підтверджується таким:

- відсутність наказу по особовому складу, згідно з яким на молодшого сержанта ОСОБА_5 покладалися обов`язки командира підрозділу, у якому проходив військову службу ОСОБА_7 ;

- неможливість прийняття такого рішення на рівні командира роти, оскільки питання призначення військовослужбовців на посади із категоріями «головного сержанта» вже належать принаймні до компетенції командира батальйону (водночас, як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 визначено «старшим» на ВОПі, рішення про що прийняте на рівні командування роти);

- положення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, звичайний аналіз яких підтверджує позицію щодо того, що ОСОБА_5 був підлеглим відносно майора ОСОБА_7 .

В судовому засіданні сторона захисту посилалася на те, що всі свідки події зазначають, що конфлікт відбувся між військовослужбовцем майором ОСОБА_7 і військовослужбовцем з позивним « ОСОБА_8 », при цьому, чи є ця особа ОСОБА_5 , матеріали справи не містять. Надаючи оцінку цим доводам суд зазначає таке.

Дійсно, під час судового розгляду встановлено, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 показали, що конфлікт відбувся між військовослужбовцем майором ОСОБА_7 з військовослужбовцем з позивним « ОСОБА_8 ». При цьому свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_21 у своїх показаннях уточнювали, що цей військовослужбовцем з позивним « ОСОБА_8 » має ім`я ОСОБА_22 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував той факт, що 15 травня 2022 року приблизно о 14 годині 00 хвилин на ВОП «Карат» в районі населеного пункту Борівське Сєвєродонецького району Луганської області він спілкувався з військовослужбовцем майором ОСОБА_7 з приводу глибини окопів, в ході чого відбулося вбивство ОСОБА_25 з вогнепальної зброї. До того ж, під час допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 останні на запитання обвинуваченого уточнювали деталі події, а свідок ОСОБА_10 на наступне питання обвинуваченого відповів йому «Ти вистрілив та вбив людину!».

Вказані обставини не залишають у суду жодних сумнівів у тому, що військовослужбовець з позивним « ОСОБА_8 », про якого говорять свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , та обвинувачений ОСОБА_5 є однією і тією ж особою. До того ж, будь-яких доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 має позивний « ОСОБА_9 », матеріали справи не містять. Такі відомості у суду відсутні.

Посилання захисника на те, що під час досудового розслідування не було проведено таку слідчу дію, як пред`явлення особи для впізнання, з метою з`ясувати, чи є ОСОБА_5 саме тією особою, яку свідки ідентифікують, як « ОСОБА_8 », чи свідки мають на увазі іншу особу, суд відхиляє з огляду на таке.

Однією із засад кримінального провадження, закріпленої у п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі ст. ст. 17, 36 КПК України прокурор у кримінальному провадженні є стороною обвинувачення і, на якого, зокрема, покладено функцію доводити перед судом винуватість особи у пред`явленому обвинуваченні.

Відтак, користуючись своїми процесуальними правами сторона обвинувачення не вбачала необхідності у проведенні такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання, з метою з`ясувати, чи є ОСОБА_5 саме тією особою, яку свідки ідентифікують, як « ОСОБА_8 », оскільки з огляду на сукупність зібраних доказів у сторони обвинувачення не виникало сумнівів у цій обставині.

Під час судового розгляду судом було також досліджено постанову про визнання речових доказів від 16.05.2023 у виді металевого предмету, ззовні схожого на гільзу патрону калібру 5,45 мм з маркуванням у вигляді цифр «270 81», яку запаковано до сейф-пакету НПУ № KIV3125867, і на який в подальшому постановою керівника Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_29 від 16.05.2023 в порядку п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України накладено арешт.

Однак, речовий доказ у виді металевого предмету, ззовні схожого на гільзу патрону калібру 5,45 мм з маркуванням у вигляді цифр «270 81», хоч і є допустимим, однак одночасно не є належним, оскільки не підтверджує наявність чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини та його показання в частині непричетності до вбивства майора ОСОБА_7 повністю спростовуються як показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , які в судовому засіданні показали, як вони були очевидцями конфлікту між майором ОСОБА_7 та сержантом ОСОБА_5 , чули та бачили приготування зброї до стрільби, постріл, отримували наказ приховати сліди вчинення злочину шляхом поховання тіла ОСОБА_7 , так і:

- показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , отриманими під час їх допиту в ході досудового розслідування кримінального провадження, що здійснюється в умовах воєнного стану, в порядку ч. 4 ст. 95, ч. 11 ст. 615 КПК України;

- протоколами проведення слідчих експериментів від 17.06.2022 за участю свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , та від 10.08.2022 за участю свідка ОСОБА_15 , разом із долученими до них відеозаписами, які було продемонстровано в судовому засіданні, та які фактично підтверджують раніше надані ними показання;

- висновками судово-медичних експертиз КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» №2000 від 17 травня 2022 року та №492-МК від 22 червня 2022 року, згідно з якими вхідний отвір вогнепального поранення перебуває прямо по середині голови ОСОБА_7 .

З описаних вище доказів, зокрема показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , протоколів слідчих експериментів від 17.06.2022 за участю свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , та від 10.08.2022 за участю свідка ОСОБА_15 , разом із долученими до них відеозаписами, висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/14005-БЛ від 16.06.2022, висновків експерта № 2000 від 17.06.2022, № 492-МК від 22.06.2022, № 2000/1684-Е від 28.07.2022, які є логічними, послідовними, узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами, можна беззаперечно дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом. Враховуючи відстань між обвинуваченим та потерпілим, яка становила приблизно 2-3 метри, їх зріст ( ОСОБА_7 167 см., а ОСОБА_5 значно вище) та канал вогнепального поранення постріл здійснено прицільно, зі зброї, яка знаходилася на рівні голови ОСОБА_7 , цим самим, на переконання суду, виключається умисел обвинуваченого «налякати» потерпілого або «пострілу з необережності». Крім того, поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення (спроба приховати сліди вчиненого злочину шляхом віддання вказівки іншим військовослужбовцям приховати тіло ОСОБА_7 ) у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 у цьому випадку діяв із умислом на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 .

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у:

- вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині;

- заподіянні тілесних ушкоджень начальнику у зв`язку із виконанням ним обов`язків військової служби, вчиненому із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України, відповідно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є таким, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, а за місцем служби позитивно, має неодноразові нагороди і грамоти за взірцеву службу, практичний досвід у військовій справі. Також, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем і в подальшому бажає проходити військову службу.

Разом із тим, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, тобто проти життя та здоров`я особи, а відтак одне з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. А вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.Судом також враховується думка потерпілої ОСОБА_7 , яка у своїй заяві наполягала на призначенні ОСОБА_5 суворого покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Тому, з урахуванням особливостей вказаних кримінальних правопорушень і обставин їх вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк вмежах санкції ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_5 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Накладений арешт згідно з ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 на тимчасово вилучене в ході огляду 17 травня 2022 року майно, а саме: куртку чоловічу камуфляжного кольору; флісову кофту камуфляжного кольору; денну футболку зеленого кольору; штани камуфляжного кольору; підштаники зеленого кольору; берці чоловічі зеленого кольору; шкарпетки чоловічі чорного кольору; шапку темно-зеленого кольору; мобільний телефон Nokia в корпусі чорного кольору, поверхня якого перемотана скотчем; посвідчення офіцера; військовий квиток на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_7 ; банківську картку «Приватбанк» на якій вказано номер НОМЕР_5 ; грошові кошти у сумі 1002 гривень (купюри різним номіналом), які запаковано до поліетиленового пакету чорного кольору, необхідно скасувати.

Арешт накладений постановами керівника Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_30 на тимчасово вилучене майно від 16.05.2022, а саме: металевий предмет, ззовні схожий на гільзу патрону калібром 5,45 мм з маркуванням у вигляді цифр «270 81», яку запаковано до сейф-пакету НПУ № KIV3125867, та на предмети, вилучені в ході затримання особи в порядку ст. 208 КПК, а саме: предмет, ззовні схожий на автомат АК-74, з номером НОМЕР_2 , 1980 року випуску, який запакований до картонної коробки, необхідно скасувати.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 3398,04 грн. (висновок судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/14005-БЛ від 16.06.2022).

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили необхідно залишити раніше обраний.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 405 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на дванадцять років;

- за ч. 4 ст. 405 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання з 16 травня 2022 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Зарахувати у строк відбуття покарання тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з 16 травня 2022 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 на тимчасово вилучене в ході огляду 17 травня 2022 року майно, а саме: куртку чоловічу камуфляжного кольору; флісову кофту камуфляжного кольору; денну футболку зеленого кольору; штани камуфляжного кольору; підштаники зеленого кольору; берці чоловічі зеленого кольору; шкарпетки чоловічі чорного кольору; шапку темно-зеленого кольору; мобільний телефон Nokia в корпусі чорного кольору, поверхня якого перемотана скотчем; посвідчення офіцера; військовий квиток на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_7 ; банківську картку «Приватбанк», на якій вказано номер НОМЕР_5 ; грошові кошти у сумі 1002 гривень (купюри різним номіналом), які запаковано до поліетиленового пакету чорного кольору, та постановами керівника Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_30 про арешт тимчасово вилученого майна від 16.05.2022 на предмети, вилучені в ході проведення огляду місця події, а саме: металевий предмет, ззовні схожий на гільзу патрону калібром 5,45 мм з маркуванням у вигляді цифр «270 81», яку запаковано до сейф-пакету НПУ № KIV3125867, та на предмети, вилучені в ході затримання особи в порядку ст. 208 КПК, а саме: предмет, ззовні схожий на автомат АК-74, з номером НОМЕР_2 , 1980 року випуску, який запакований до картонної коробки.

Речові докази:

- металевий предмет, ззовні схожий на гільзу патрону калібру 5,45 мм з маркуванням у вигляді цифр «270 81», яка зберігається в ЦКГТ ДНДЕКЦ МВС України знищити;

- речі, які були вилучені в ході затримання підозрюваної особи ОСОБА_5 , а саме: предмет, ззовні схожий на автомат АК-74, з номером НОМЕР_2 , 1980 року випуску, протяжка каналу ствола, магазин, двадцять два патрони, які зберігаються в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, передати на потреби Збройних Сил України, а саме повернути до військової частини НОМЕР_1 ;

- чотири стріляні гільзи, які зберігаються в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області знищити;

- речі, які були вилучені в ході проведення огляду трупа у секційному приміщенні комунального закладу Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, а саме: куртку чоловічу камуфляжного кольору; флісову кофту камуфляжного кольору; денну футболку зеленого кольору; штани камуфляжного кольору; підштаники зеленого кольору; берці чоловічі зеленого кольору; шкарпетки чоловічі чорного кольору; шапку темно-зеленого кольору, які передано на відповідальне зберігання до камери речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, за адресою: м. Дніпро, вул. Гагаріна, 26 знищити;

- мобільний телефон Nokia в корпусі чорного кольору, поверхня якого перемотана скотчем; посвідчення офіцера НОМЕР_6 , виданого на ім`я ОСОБА_7 ; військовий квиток офіцера запасу серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_8 від 10.12.2015 на ім`я ОСОБА_7 ; банківську картку «Приватбанк», на якій вказано номер НОМЕР_5 ; грошові кошти у сумі 1002 гривень (купюри різним номіналом); аркуші паперу, на яких виконано рукописні записи ОСОБА_7 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити за належністю потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3398 гривень 04 копійки.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1