Справа №463/945/23
Провадження №1-кп/463/189/24
В И Р О К

Іменем України

19 лютого 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря с/з - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові, у формі спеціального судового провадження кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 26.04.2022, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, громадянина України, служив на посаді пожежника-рятувальника 29 Державної пожежно-рятувальної частини 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_5 у квітні 2022 року (більш точна дата та час не встановлені), будучи громадянином України, прапорщиком служби цивільного захисту, перебуваючи на посаді пожежника - рятувальника 29 ДПРЧ 8 ДПРЗ ГУ ДСНС України, знаходячись на території окупованого зс рф - смт. Мілове Старобільського району Луганської області, діючи умисно, ігноруючи свій передбачений Конституцією України громадянський обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів, пішов на співпрацю з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, а саме прийняв пропозицію від невстановлених осіб з числа представників окупаційної влади Луганської області та добровільно прийняв присягу на вірність республіці, народу і так званому «Министерству чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской народной республики» (далі - МЧС «ЛНР»), в подальшому зайняв посаду працівника незаконного правоохоронного органу, а саме «пажарника пожарно-спасательного поста (пгт. Меловое) МЧС «ЛНР», створеного представниками держави-агресора на території тимчасово окупованого Старобільського району Луганської області. Вказаний незаконний орган окупаційною владою розміщений за адресою: АДРЕСА_2 . Прийнявши вищевказану пропозицію, у точно не встановлений час, але не пізніше ніж 21.04.2022, ОСОБА_5 склав присягу окупаційній владі, як співробітник вищевказаного незаконного правоохоронного органу, та був представлений окупаційною владою Луганської області як працівник МЧС «ЛНР». Таким чином, ОСОБА_5 вчинив добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про призначене підготовче судове засідання 03.08.2023, 13.09.2023, 28.09.2023, 17.10.2023 та судові засідання 15.11.2023, 18.12.2023, 31.01.2024, 16.02.2024 на сайті Личаківського районного суду м. Львова та газеті «Урядовий кур`єр» в судові засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, тому за клопотанням прокурора ухвалою суду від 15.11.2023 року ухвалено здійснювати спеціальне судове провадження на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 26.04.2022, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Інтереси обвинуваченого ОСОБА_5 як на досудовому слідстві, так і під час здійснення спеціального судового провадження представляє захисник ОСОБА_4 .

Суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, доведена наступними доказами.

З протоколу огляду від 28.04.2022, акту огляду від 22.04.2022 російської мережі «Однокласники» група «ІНФОРМАЦІЯ_3», вбачається, що на фото за посиланням (ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також згідно з протоколом огляду від 04.07.2022 сайту (https://mchs-lnr.su), на фото першою з лівої сторони від стіни особа, ззовні схожа на обвинуваченого ОСОБА_5 , вишикувався для прийняття присяги на вірність окупаційній владі т.зв. «ЛНР».

Згідно з протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 30.04.2022, свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 впізнали ОСОБА_5 як особу, яка на фотознімку вишикувалася для прийняття присяги на вірність окупаційній владі т.зв. «ЛНР», зрадивши присягу українському народу.

Як вбачається із заяви - анкети від 09.12.2016 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_5 є громадянином України, отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 09.11.2016, який виданий Міловським РВ УДМСУ у Луганській області, був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Також ним зазначено номер мобільного телефону НОМЕР_2 .

Як вбачається із висновку службового розслідування від 05.10.2022 за фактом надходження інформації щодо співробітництва працівників 29 ДПРЧ 8 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Луганській області з окупаційною владою комісією встановлено факт державної зради з боку прапорщика цивільного захисту ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що працює начальником ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Луганській області та обвинувачений ОСОБА_9 йому відомий як його колишній співробітник. Після окупації смт. Мілове Луганської області 24.02.2022 якийсь час вони ще продовжували виконувати службові обов`язки. Однак на початку березня 2022 року усьому особовому складу, в тому числі ОСОБА_9 , він особисто довів до відома наказ про необхідність виїзду з окупованої на підконтрольну Україні територію. Переважна більшість співробітників успішно виїхали з окупованої території та залишились вірними присязі народу України. Про жодні перешкоди йому чи іншим співробітникам у виїзді з окупованої території йому не відомо. Вже після передислокації їх підрозділу на підконтрольну Україні територію з відділу кадрів на фотографії йому показали частину співробітників, серед яких був ОСОБА_9 , як таких, що прийняли присягу на вірність окупаційній владі. Після цього з останнім він особисто спілкувався по телефону, й під час розмови ОСОБА_9 підтвердив, що добровільно залишився працювати на окупаційну владу. Свій вчинок пояснив тим, що в смт. Мілове у нього залишились сім`я та нерухоме майно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що працює водієм в органах ДСНС України у Луганській області та обвинуваченого ОСОБА_9 знає як свого колишнього співробітника. Після окупації смт. Мілове Луганської області 24.02.2022 якийсь час вони ще продовжували виконувати службові обов`язки. Однак на початку березня 2022 року керівництвом усьому особовому складу було доведено до відома наказ про необхідність виїзду з окупованої на підконтрольну Україні територію. Переважна більшість співробітників успішно виїхали з окупованої території та залишились вірними присязі народу України. Про жодні перешкоди йому чи іншим співробітникам у виїзді з окупованої території йому не відомо. Вже після передислокації їх підрозділу на підконтрольну Україні території на фотографії він впізнав ОСОБА_9 серед осіб, що прийняли присягу на вірність окупаційній владі. Після цього з останнім він особисто не спілкувався й мотиви його вчинку йому не відомі.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 р. за № 453/37789, затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, згідно якого Міловська селищна територіальна громада є окупованою з 24.02.2024. Із загальнодоступних джерел відомо, що смт. Мілове Старобільського району Луганської області було окуповано російськими військами 24 лютого 2022 року.

Таким чином, винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України кваліфіковано правильно, оскільки він, будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду у правоохоронному органі створеному на тимчасово окупованій території України - так званому «Министерстве чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской народной республики» в смт. Мілово, Старобільського району Луганської області.

При цьому суд враховує, що постановою слідчого від 30.06.2022 року залучено захисника для здійснення захисту інтересів ОСОБА_5 . 29.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Постановами слідчого від 14.10.2022, від 09.01.2023 року ОСОБА_5 оголошено в розшук та міжнародний розшук. Ухвалою слідчого судді від 25.01.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 15.11.2023 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, визначено здійснювати у спеціальному судовому провадженні відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, у відсутності обвинуваченого, оскільки він неодноразово у судові засідання не з`явився і переховується на непідконтрольній території Україні. Отже, судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Так, з метою дотримання прав та законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 , дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , що був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області.

Повістки про виклик обвинуваченого в судові засідання здійснювався у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Личаківського районного суду м. Львова, інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

При цьому, на своє глибоке переконання, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який, в свою чергу, повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчить про наявність у нього наміру ухилитись від кримінальної відповідальності. В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя суд оцінює як реалізацію останніми його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), та як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим та з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду, брала участь у дослідженні письмових доказів, допиті свідків та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженні, посилаючись на те, що органом досудового розслідування не проведено допит обвинуваченого і не з`ясовано обставини, чому він залишився на окупованій території та чи добровільно погодився зайняти посаду в правоохоронних органах на окупованій території.

Разом з тим, суд аналізуючи отримані докази, вважає, що така позиція захисту спростовується наданими прокурором доказами.

Так, з матеріалів кримінального провадження та показань свідків вбачається, що обвинувачений, будучи громадянином України, обіймаючи посаду пожежника - рятувальника 29 ДПРЧ 8 ДПРЗ ГУ ДСНС України, добровільно вступив на службу цивільного захисту та відповідно склав присягу на вірність українському народові. Таким чином, він усвідомлював, що як громадянин України, проходячи службу цивільного захисту на посаді пожежника - рятувальника, зобов`язаний згідно зі ст. 68 Конституції України неухильно дотримуватися Конституції України та законів України.

В той же час, з матеріалів кримінального провадження та показань свідків відомо, що ОСОБА_5 прийняв присягу на вірність республіці, народу і так званому МЧС «ЛНР», а в подальшому зайняв посаду працівника незаконного правоохоронного органу, а саме «пажарника пожарно-спасательного поста (пгт. Меловое) МЧС «ЛНР», створеного представниками держави-агресора на території тимчасово окупованого Старобільського району Луганської області. Вказаний незаконний орган окупаційною владою розміщений за адресою: смт. Мілово, вул. Центральна, буд. 80, Старобільського району Луганської області.

Також з матеріалів кримінального провадження та показань свідків встановлено, що більшість працівників 8 ДПРЗ ГУ ДСНС України після окупації смт. Мілове Луганської області російськими окупаційними військами за рішенням керівництва залишили окуповану територію і вибули на підконтрольну Україні територію і підрозділ продовжив виконувати свої завдання. В той же час, обвинувачений та частина працівників залишилися на окупованій території, й ОСОБА_5 добровільно прийняв присягу на вірність республіці, народу і так званому МЧС «ЛНР» та обійняв посаду працівника незаконного правоохоронного органу, а саме «пажарника пожарно-спасательного поста (пгт. Меловое) МЧС «ЛНР».

А тому цими доказами підтверджено, що обвинувачений свідомо, добровільно не залишив територію України та добровільно зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах. При цьому він усвідомлював, що є громадянином України, що складав присягу і урочисто поклявся завжди залишатися відданим українському народові, неухильно дотримуватися Конституції та законів України, бути чесним, сумлінним і дисциплінованим.

Добровільно зайнявши посаду у правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, обвинувачений також усвідомлював, що цим він допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади та приймає участь в реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставини, які пом`якшують покарання, відсутні. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення ним злочину з використанням умов воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією російської федерації та національною безпекою України, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проходження служби до часу вчинення кримінального правопорушення характеризувався позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, а також враховуючи те, що обвинувачений вчинив даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у колабораційній діяльності, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з додатковим покаранням у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади на певний строк та конфіскацією всього майна.

При цьому суд враховує, що оскільки обвинувачений умисно, свідомо вчинив дії, які полягали у колабораційній діяльності і він такими діями допомагає агресору утримувати окуповану територію, тому все майно, яке належить йому на праві приватної власності в Україні має бути конфісковане в дохід держави.

Саме таке покарання буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

У справі цивільний позов не заявлено. Слід вирішити питання про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат на залучення експертів. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Обраний обвинуваченому ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року запобіжний захід у виді тримання під вартою безстроково та без визначення застави до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Арешт майна обвинуваченого, що накладений згідно ухвали слідчого судді від 11.01.2023 року, слід залишити в силі, оскільки суд призначає додаткове покарання у виді конфіскації майна. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього майна.

Строк відбуття покарання засудженому рахувати з часу приведення вироку до виконання, затримання обвинуваченого і взяття його під варту.

Обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою безстроково та без визначення застави - залишити до вступу вироку в законну силу без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 4908,28 грн.

Залишити в силі арешт майна обвинуваченого ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), що накладений згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.01.2023, а саме на:

- будинок, загальною площею 53,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна - 20634025);

- земельну ділянку, площею 2 га., кадастровий номер: :12:009:0025 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 140).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику та прокурору.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду в порядку та строки, визначені ст. 395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1