Справа № 758/2825/23 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5064/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження №0000104 від 20.01.2023 за апеляційною скаргою прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва на вирок Подільського районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого (помічник кухара), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки;

відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 20 січня 2023 року, близько 16 год. 50 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», який розташований за адресою м. Київ, вул. Вишгородська,33, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Вигідна покупка», вчинене в умовах воєнного стану та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, підійшов до полиць з продажу непродовольчих товарів та взяв сумку чоловічу міні в асортименті артикул №29909 вартістю 129 грн. та клатч чоловічий зі шкіряного замінника класичний з ручкою артикул №33289 вартістю 182 грн. 50 коп., які заховав собі під куртку, в яку був одягнений. Після чого ОСОБА_7 , маючи при собі неоплачений товар направився на вихід з приміщення магазину та усвідомлюючи, що його дії можуть бути викриті, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, почав тікати, тим самим був помічений працівником охорони магазину, і незважаючи на прохання та вимоги охоронця зупинитися, вибіг з приміщення магазину на вулицю виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником охорони даного магазину.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 намагався спричинити ТОВ «Вигідна покупка» майнову шкоду на загальну суму 311 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію правопорушення, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вважає, що суд першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 та призначенні йому покарання, безпідставно застосував положення ст.69 КК України та не навів належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Зазначив про те, що суд першої інстанції при обґрунтуванні вироку щодо виду й розміру покарання та приймаючи рішення про застосування ст.69 КК України, лише перерахував обставини, які, на думку суду, пом`якшують покарання обвинуваченого, проте не зазначив в мотивувальній частині, яким чином такі обставини істотно знизили чи могли б знизити ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Також прокурором зазначено про те, що суд не обґрунтував належним чином підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Таким чином, на думку прокурора, застосування судом до ОСОБА_7 положень ст. 69 та у зв`язку з цим положень ст. 75 КК України не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м'якості. Відтак, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі. В решті вирок просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку в частині покарання, то вони не грунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

Як вбачається із вироку, покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому було призначене із застосуванням положень ст. 69 КК України.

За змістом ч.1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до мотивувальної частини вироку суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України врахував безпосередні обставини вчинення кримінального правопорушення та ступінь його тяжкості, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, якими судом визнані щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, сприяння обвинуваченого у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин. Також судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, а саме матір, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, тобто має постійне джерело доходу, займається волонтерською діяльністю надаючи допомогу внутрішньо - переміщеним особам, також судом враховано молодий він обвинуваченого та вартість викраденого ним майна, а також ту обставину, що потерпілий претензій майнового характеру до обвинуваченого не має.

Наявність вказаних обставин, у поєднанні із даними про особу обвинуваченого дали суду першої інстанції обгрунтовані підстави для застосування положень ст. 69 КК України та можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необгрунтованого застосування ст. 69 КК України не грунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах закону. Зокрема, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину та сприяння обвинуваченого у розкритті злочину, є обставинами, які пом`якшують покарання та з урахуванням даних про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. За наявності цих обставин, із урахуванням даних про його особу, якими є: молодий вік обвинуваченого, відсутність судимостей, його суспільно-корисну зайнятість, міцність соціальних зв`язків, а також з урахуванням вартості викраденого майна та з урахуванням принципів справедливості та індивідуалізації покарання, висновки суду першої інстанції про застосування ст. 69 КК України є такими, які грунтуються на вимогах закону та на матеріалах кримінального провадження, що указує на необгрунтованість апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Не обгрунтованими є і доводи апеляційної скарги про незаконність вироку в частині застосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, може дійти до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається із вироку суд першої інстанції при вирішенні питання про покарання врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має молодий вік, вперше притягається до кримінальної відповідальності, займається суспільно-корисною працею, а саме, працює кухарем та займається волонтерською діяльністю, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та сприяв його розкриттю. Також колегія суддів зважає і на фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та позицію потерпілого, який не має до обвинуваченого будь - яких претензій майнового характеру та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та що направлення обвинуваченого в місця позбавлення волі не буде сприяти його виправленню, а може лише негативно на нього вплинути.

Зазначені обставини у їх сукупності указують на законність висновків суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та необгрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора у цій частині.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Аналізуючи обставини, із якими було пов`язане призначення обвинуваченому покарання у поєднанні із даним, які характеризують особу обвинуваченого, а також у поєднанні із соціально-побутовими уявленнями обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для посилення цього покарання, в тому числі і шляхом ухвалення рішення про реальне відбування призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вище викладене, вирок Подільського районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування цього вироку колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4