Справа № 308/617/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000468 від 29.12.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2024 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000468 від 29.12.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000468 від 29.12.2023 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10.01.2024 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складено та повідомлено останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Поряд з цим, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з іншими особами, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України, якому заборонено виїзд за межі території України, та здійснював керівництво такими діями.

Так, на початку грудня 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України ОСОБА_10 вирішив незаконно перетнути державний кордон України з метою потрапляння до країн Європейського Союзу. З даного приводу ОСОБА_10 звернувся до свого знайомого ОСОБА_4 щодо сприяння останнім у протиправному переправленні його ( ОСОБА_10 ) через державний кордон України.

У зв`язку із цим, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України. Так, у ході спілкування, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_10 , що за його незаконне переправлення через державний кордон України, останній повинен надати йому ( ОСОБА_4 ) грошову винагороду у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США та за вказані кошти ОСОБА_4 організує незаконне переправлення ОСОБА_10 , із залученням інших осіб.

Надалі, 21.12.2023 в другій половині дня, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись у своєму автомобілі марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Ужгород, вул. Дравцева, 7, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, отримав у вигляді завдатку від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США для подальшої організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, виконуючи взяті на себе зобов`язання щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, 25.12.2023, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, зв`язався по телефону із військовослужбовцем НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_8 з метою подальшого узгодження та порядку здійснення незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України.

Потім, 26.12.2023 близько 21.00 год., ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою домовленістю зустрівся поблизу магазину автозапчастин «Шуберт», що знаходиться у АДРЕСА_1 , із ОСОБА_8 , для подальшого узгодження здійснення незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України та узгодження суми коштів, які мають бути передані ОСОБА_8 за надані незаконні послуги останнім. Так, у ході спілкування ОСОБА_4 із ОСОБА_8 , останній вказав, що за вказані послуги щодо переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України йому ( ОСОБА_8 ) необхідно надати грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, на що ОСОБА_4 погодився.

Враховуючи те, що узгоджена загальна сума коштів за незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України становила 4000 доларів США, відповідно суму коштів у розмірі 1000 доларів США ОСОБА_4 мав залишав собі, згідно з їхнім із ОСОБА_8 спільним злочинним планом.

Отже, ОСОБА_8 діяв спільно із ОСОБА_4 , між якими був здійснений розподіл відповідних обов`язків, а саме: ОСОБА_4 повинен був забезпечити прибуття ОСОБА_10 до вказаного ним місця та у зазначений час, та у подальшому ОСОБА_4 після здійснення незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України мав передати ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 3000 доларів США. У свою чергу ОСОБА_8 , згідно з їхнім спільним із ОСОБА_4 злочинним планом, повинен був здійснити незаконне переправлення (переведення) ОСОБА_10 через державний кордон України у зоні діяльності ВІПС «Оноківці» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому, 28.12.2023, ОСОБА_8 діючи спільно із ОСОБА_4 , з метою доведення їхнього спільного злочинного наміру та з метою незаконного спільного збагачення, знаходячись у м. Ужгород, за допомогою телефону надав вказівку ОСОБА_4 забезпечити прибуття ОСОБА_10 до магазину автозапчастин «Шуберт», що знаходиться у АДРЕСА_1 , та, у свою чергу, ОСОБА_4 вказав ОСОБА_10 бути готовим до виїзду 28.12.2023 у 19.00 год. по місцю свого проживання.

Надалі, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, задля здійснення незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України та виконання їхнього спільного із ОСОБА_8 злочинного плану, 28.12.2023 близько 19.30 год. прибув на своєму автомобілі марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , до помешкання ОСОБА_10 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , й останній присів до вказаного автомобіля.

Поряд з цим, 28.12.2023 близько 19.30 год., ОСОБА_4 , знаходячись у своєму автомобілі марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США як останню частину коштів за незаконне переправлення останнього через державний кордон України.

Потім, 28.12.2023 близько 19.40 год. ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , привіз на своєму вказаному автомобілі ОСОБА_10 до території, що знаходиться поблизу магазину автозапчастин «Шуберт», що по вул. Гагаріна, 92, у с. Бараниці, Ужгородського району Закарпатської області, де ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_10 пересісти до іншого автомобіля під керуванням ОСОБА_8 для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України до Словаччини, що останній і зробив.

Поряд з цим, 28.12.2023 близько 20.00 год., ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , знаходячись поблизу магазину автозапчастин «Шуберт», що по вул. Гагаріна, 92, у с. Бараниці, Ужгородського району Закарпатської області у салоні автомобіля марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_3 , з метою реалізації спільного із ОСОБА_4 злочинного плану та задля здійснення незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, надав останньому поради та вказівки яким чином діяти ОСОБА_10 під час його протиправного переправлення через державний кордон України.

Після чого, 28.12.2023 близько 20.10 год. ОСОБА_8 , за допомогою свого автомобіля марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_3 , привіз ОСОБА_10 до лісового масиву в с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, який знаходиться у прикордонній зоні діяльності ВІПС «Оноківці» ВПС «Ужгород» ІНФОРМАЦІЯ_3 , для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, де надав вказівку ОСОБА_10 слідувати за ним у бік державного кордону із Словаччиною.

У подальшому, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_10 підійшли до 285 прикордонного знаку, що у с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, який знаходиться у прикордонній зоні діяльності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , де ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , розпочав здійснювати незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України у бік Словаччини шляхом переведення останнього через лінію кордону, однак протиправні дії ОСОБА_8 були зупинені прикордонним нарядом ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , спільно із ОСОБА_10 , було затримано.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України від 29.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.12.2023; протоколом проведення слідчого експерименту із ОСОБА_10 від 29.12.2023; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_10 від 29.12.2023; матеріалами адміністративного затримання та адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_10 щодо незаконної спроби ним перетину кордону; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.01.2024; протоколом огляду відеозаписів із камер відео спостереження магазину «Кефір», що в с. Бараниці Ужгородського району від 09.01.2024; протоколом допиту свідка військовослужбовця ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка військовослужбовця ОСОБА_13 ; поясненнями наданими військовослужбовцем ОСОБА_8 та іншими в сукупності матеріалами кримінального провадження.

Слідчий вказує, що вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри вказаної особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Повідомлення про підозру повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини, щодо поняття «обґрунтованості».

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, ОСОБА_4 як підозрюваного у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слід зауважити, що даний злочин ОСОБА_4 вчинив з використанням умов воєнного стану.

На даний час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

Вчинити інше кримінальне правопорушення з метою здійснення тиску на свідків так як в основу підозри також лягли покази свідків.

ОСОБА_4 , з урахуванням відомих обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із учасниками кримінального провадження та схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення.

Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, які були та будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може використати свої зв`язки для незаконного впливу на інших підозрюваних, понятих, свідків, які брали участь у першочергових слідчих діях, чи іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин із використанням умов воєнного стану, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим, оскільки воно на думку органу досудового розслідування буде неефективним.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування не встановлено осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Обрати відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, та невідворотність покарання, останній може ухилитись від досудового розслідування та суду, наприклад, покинувши межі країни, вчинити нове кримінальне правопорушення або ж може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вищенаведеного, орган досудового розслідування просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця м. Ужгорода, який зареєстрований в АДРЕСА_3 , тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, вказав, що підозра є необґрунтована.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000468 від 29.12.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10.01.2024 року у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені статтею 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, зокрема: протоколі допиту підозрюваного від 10.01.2024 року, повідомленні про ознаками кримінального правопорушення від 29.12.2023 року, протоколі допиту свідка від 29.12.2023 року, протоколі огляду речей від 29.12.2023 року, фотоматеріалами, протоколі проведення слідчого експерименту від 29.12.2023 року, протоколі допиту свідка від 04.01.2024 року, протоколі допиту свідка від 02.01.2024 року, протоколі про адміністративне затримання від 28.12.2023 року з додатками, протоколі огляду від 10.01.2024 року, протоколі огляду речей від 09.01.2024 року.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, яка є особою молодим за віком, мешканець: м. Ужгорода, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, має співмешканку, яка вагітна, тимчасово безробітний, має збереження 1000 доларів США, раніше не судимий.

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваним від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існує ризик незаконного впливу на них, які під тиском підозрюваної можуть змінити показання або надавати неправдиві покази.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява №47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваної, слідчий суддя вважає, що в силу характеру конкретного діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема, обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та необхідність запобігання ризиків, передбачених статтею п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 4, 5 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 , у нічний час доби із 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., без застосування електронного засобу контролю, на строк до 10 березня 2024 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК у строк до 10 березня 2024 року, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час доби із 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не спілкуватися із свідками, спеціалістами, експертами у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 187, 193-195, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 , у нічний час доби із 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., без застосування електронного засобу контролю, на строк до 10 березня 2024 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК у строк до 10 березня 2024 року, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час доби із 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не спілкуватися із свідками, спеціалістами, експертами у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії зазначеної ухвали до 10.03.2024 року включно.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1