Провадження № 1-кп/947/1091/23
УХВАЛА

13.12.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 0000270 від 29.06.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161. ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0000270 від 29.06.2023 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161. ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні, прокурором було заявлене клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з триманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Прокурор мотивує своє клопотання тим, що стосовно обвинуваченого існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, зокрема, перебуваючи на свободі він зможе: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З метою запобігання спробам вчинити ці дії та з забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляд тримання під вартою.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів та тяжкого злочину.

Крім того, обвинувачений також не має в Україні міцних соціальних зв`язків (близьких родичів), які б заслуговували на довіру суду і могли гарантувати виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Обвинувачений не мав законного джерела для існування.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_5 , побоюючись покарання, яке йому загрожує, матиме можливість впливати на свідків, переховуватись від суду, тобто буде перешкоджати виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

У ході досудового розслідування і судового провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований і в подальшому неодноразово продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, окрім тримання під вартою, неможливо через наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що ризики не доведені, у обвинуваченого є міцні соціальні зв`язки, по справі зібрані всі докази на які обвинувачений впливати не зможе, а тому просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Дослідивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, які є нетяжкими злочинами та ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до тяжкого злочину.

Стороною обвинувачення доведені ризики, передбаченні ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, може впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у скоєнні нетяжких та тяжкого злочину, суд приходить до висновку, що існує реальний ризик, що обвинувачений може здійснити спробу переховуватись від суду, може незаконно впливати на свідків.

Всі обставини у сукупності свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку із чим, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-05, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України, суд вважає необхідним при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 331, 369-372, 392-395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 12.02.2024 року, включно.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (для виконання).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1