Справа № 740/4113/23
Провадження № 1-кп/740/327/23
ВИРОК

іменем України

28 листопада 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2021 року за №0000494, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Омбиш Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, маючого базову вищу освіту, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.164 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_3 згідно рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04 березня 2013 року, на виконання якого було відкрито виконавче провадження №50526664 від 21 березня 2016 року, зобов`язаний виплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 / 3 частини заробітку з усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про необхідність сплати присуджених Оболонським районним судом м.Києва аліментів, починаючи з 30 січня 2013 року по 30 червня 2022 року та з 01 листопада 2022 року по 31 травня 2023 року, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, тривалий час злісно ухилився від сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_5 , а саме: мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти у період часу з 30 січня 2013 року по 30 червня 2022 року та з 01 листопада 2022 року по 31 травня 2023 року, оскільки у даний період не перебував на тривалому лікуванні, тобто не існувало жодних обставин, які свідчили б про поважність причин чи вимушеність несплати; офіційно працюючи у ТОВ Профстиль у період часу з 01 січня 2013 року по 17 жовтня 2013 року, отримавши заробітну плату у розмірі 16647,30 грн., отримавши дохід від військової частини НОМЕР_1 в першому кварталі 2015 року у розмірі 9812,27 грн., офіційно працюючи у ФОП ОСОБА_7 в період часу з 02 жовтня 2015 року по 22 квітня 2016 року та отримавши заробітну плату у розмірі 10623,18 грн., офіційно працюючи у ТОВ СТК Альтика у період часу з другого по третій квартал 2016 року та отримавши заробітну плату у розмірі 7500 грн., офіційно працюючи у ТОВ Континент Контакт у період часу з 26 квітня 2017 року по 30 квітня 2017 року та отримавши заробітну плату у розмірі 7121,95 грн., офіційно працюючи в ТОВ Перша будівельна компанія міста у період часу з 12 грудня 2018 року по 01 березня 2019 року та отримавши заробітну плату у розмірі 11080 грн.,-не сплачував аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , також, маючи тимчасовий заробіток,-не сплачував аліментів на утримання сина, не повідомляв державного виконавця та приховував фактичні свої доходи, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 518550,86 грн..

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, показавши, що має спільного із ОСОБА_6 сина ОСОБА_5 , 2008 року народження, на утримання якого за рішенням суду повинен сплачувати аліменти, які офіційно не сплачував. Аліменти не сплачував через неофіційне працевлаштування, сплатив аліментів близько 50000 грн., заборгованість по аліментах становить близько 518000 грн., він є працездатною особою і має намір сплатити аліменти, остання надана ним допомога сину-400 грн., попросив вибачення у сина.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченим перебувала у шлюбі, який розірваний, останній є батьком ОСОБА_5 , на користь якого надавав допомогу в незначному розмірі, що стало підставою для стягнення аліментів в судовому порядку, від сплати яких обвинувачений уникав, перебував у розшуку, із сином не спілкується, за рішенням суду позбавлений батьківських прав щодо сина, обвинувачений загалом сплатив близько 20000-30000 грн. аліментів, у вересні 2023 року-500 і 200 грн.. Вважала за необхідне обвинуваченому працевлаштуватись.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується його показаннями під час судового розгляду, доказами кримінального провадження, які суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним досліджувати щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 та законного представника ОСОБА_6 є доказами згідно ст.ст.84, 95 КПК України.

Із врахуванням викладеного наявні підстави для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при виборі покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку і пов`язане із незаконним посяганням на право неповнолітньої дитини щодо повноцінного життя та всебічного розвитку, в даному випадку стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що має підвищений рівень суспільної небезпечності; дані про особу обвинуваченого, який має 39-річний вік і вперше притягується до кримінальної відповідальності, не одружений, має постійне місце проживання, за яким скарг не має, з укладенням трудового договору у встановленому порядку не працює, є працездатною особою, не перебуває на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, в судовому засіданні критично оцінив свої дії; обставина, яка пом"якшує покарання,-щире каяття, обтяжуючі обставини відсутні.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт в межах санкції статті, що відповідає загальним засадам призначення покарання і є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Докази щодо обставин, які унеможливлюють призначення покарання у виді громадських робіт відповідно до ч.3 ст.56 КК України, сторонами суду не подані, так само не подані докази щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням ст.22 КПК України щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, при цьому судовий розгляд проведений лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.

Керуючись ст.374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8 .