Справа № 441/845/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/538/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відео конференції кримінальне провадження № 441/845/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд його заяви у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_7 зазначає, що ухвала суду є передчасною, незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу, що суд 13 січня 2022 року відкриває провадження за заявою його захисника ОСОБА_9 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, а в подальшому ухвалою від 24 квітня 2023 року відмовляє у задоволенні заяви захисника, оскільки не вважає зазначені захисником обставини, нововиявленими, що суперечить ухвалі від 13.01.2023.

Вважає, що судом безпідставно відмовлено у повторному досліджені протоколів слідчих експериментів від 24 травня 2017 року за участю потерпілої ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_7 , які не досліджувалися апеляційним та касаційним судами, а також про дослідження тяжкої образи та допиту свідка ОСОБА_11 , оскільки про не дослідженнях цих обставин йдеться в постанові Верховного Сдуду від 19 листопада 2019 року.

Також на думку апелянта, судом необґрунтовано відмовлено у розгляді усіх його клопотань та виклику експертів для роз`яснення експертизи № 252 від 17 травня 2017 року.

Зазначає, що судом судом було порушено його право на захист, а саме відмовлено йому у зміні захисника.

Вважає, що нерозгляд жодного з його клопотань без наведення неспростовних доказів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.

За змістом ч. 1 ст. 20 КПК України, якою врегульовано забезпечення права на захист, засуджений має право на захист, яке полягає, в тому числі, у наданні йому можливості користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

При цьому, слід зазначити, що право обвинуваченого, засудженого на вільний вибір захисника є одним із основних елементів права на захист. Обмеження цього права є істотним порушенням вимог КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема з журналу судового засідання, у судовому засіданні суду першої інстанції 24 квітня 2023 року засуджений ОСОБА_7 подав письмову заяву про відвід захиснику ОСОБА_12 , з тих підстав, що інтереси захисника ОСОБА_12 суперечать його інтересам.

Захисник ОСОБА_12 у судовому засіданні заявила собі самовідвід.

При цьому, прокурор ОСОБА_13 не заперечував проти заявленого засудженим ОСОБА_7 відводу та просив замінити засудженому ОСОБА_7 захисника.

Разом з тим, незважаючи на одностайну позицію усіх учасників судового провадження, а також право засудженого ОСОБА_7 на вільний вибір захисника, суд першої інстанції відмовив засудженому ОСОБА_7 , захиснику ОСОБА_12 та прокурору ОСОБА_13 у задоволенні заявлених ними клопотань.

На думку колегії суддів вказані обставини перешкодили засудженому здійснювати своє право на захист і мати ефективний і дієвий захист в даному кримінальному провадженні.

В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст. 20 КПК України, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до протоколів № 1, 2,4,7 та 11 до Конвенції» говорить, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на захист є фундаментальним правом особи, що гарантується ст. 59 Конституції України та п. 3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод і порушення цього права є несумісним з гарантіями, передбаченими даною статтею Конвенції.

В силу ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають перевірці апеляційних доводів.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 КПК України.

Приймаючи до уваги той факт, що в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, не входять істотні порушення кримінального процесуального закону, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.13, п.19 ст. 7, статей 20, 26 КПК України, вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки колегія суддів в даному випадку позбавлена можливості винесення кінцевого рішення по справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Отже, скасовуючи судове рішення у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи які викладені в апеляційній скарзі та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити у Сихівському районному суді м. Львова новий розгляд заяви ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Сихівського районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4