Провадження № 1-кп/466/358/23
У Х В А Л А

18 грудня 2023року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000701 від 30.08.2022 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, непрацевлаштованого, розлученого, раніше неодноразово судимого, згідно довідки про звільнення №20323 звільненого з місць позбавлення волі 16.08.2022 та відповідно до ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.08.2022 за ст.81 КК України звільненого умовно достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 8 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185, ст.126-1 КК України, -

встановив:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185, ст.126-1 КК України.

На досудовому слідстві ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 08.11.2022, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово було продовжено Шевченківським районним судом м. Львова до 23.12. 2023 року, включно.

Прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 в судовому засіданні 18.12.2023 звернулась з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів без визначення застави, оскільки розглянути справу у передбачені законом строки не представляється за можливе, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому не змінились.

Прокурор підтримала своє клопотання та просила його задовольнити.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2023 обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було неодноразово продовжено Шевченківським районним судом м. Львова до 23.12.2023, включно

Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в суді не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.1 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, йому інкриміновано тяжкий злочин, за який передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі.

Суд приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ними процесуальних рішень суду.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів без визначення застави.

У відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд вправі при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Оскільки, обвинуваченому інкримінується вчинення домашнього насильства, суд вважає за недоцільне визначати обвинуваченому заставу.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193,197, 199, 331, 372 КПК України, суд, -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів - до 15 лютого 2024 року, включно, без визначення застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Вручити копію ухвали учасникам процесу.

Скерувати копію ухвали на виконання до Державної установи «Львівська установа виконання покарань( №19)».

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня оголошення ухвали, обвинуваченим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1