Справа №577/1577/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1079/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача КП «Конотопське трамвайне управління» ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм трамваю КП «Конотопське трамвайне управління», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника цивільного відповідача КП «Конотопське трамвайне управління» ОСОБА_7 в якій вона просила вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023, скасувати в частині стягнення із цивільного відповідача на користь потерпілого моральної шкоди і просила в цій частині ухвалити рішення, яким суму до відшкодування моральної шкоди визначити справедливо і співрозмірно.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 69 КК України.

У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік та з покладенням на нього виконання передбачених ст. 76 КК України обов`язків, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили визначено не обирати.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 до КП «Конотопське транспортне управління» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і стягнуто з КП «Конотопське транспортне управління» на користь ОСОБА_9 40 344,32 грн матеріальної шкоди та 30 000,00 грн моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 3 500,00 грн. витрат на правову допомогу та на користь держави 15 856,68 грн процесуальних витрат.

Скасовано арешт накладений ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області 26.04.2022 на мотоцикл «Loncin» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначала, що визначений судом першої інстанції до стягнення із підприємства на користь потерпілого розмір моральної шкоди в 30 000,00 грн завеликий. Просила врахувати, що «Конотопське транспортне управління» це комунальне підприємство розпорядником майно і коштів якого є територіальна громада міста в особі Конотопської міської ради, яке здебільшого є дотаційним підприємством. Звертала увагу, що розмір мінімальної заробітної плати становить 6 700 грн, а розмір прожиткового мінімуму в країні складає 2 589 грн. Тому, враховуючи викладене, а також оголошення у країні воєнного стану, апелянт вважала, що стягнення із підприємства на користь потерпілого 30 000 грн моральної шкоди завдасть негативних наслідків інтересам громади міста. Справедливою і співрозмірною сумою до стягнення в рахунок відшкодування потерпілому моральної шкоди апелянт вважала 6 700 грн, тобто в межах розміру мінімальної заробітної плати.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 22.04.2022 близько 13.50 год ОСОБА_8 керував трамваєм (вагон №105) за маршрутом №2 «Рябошапко - Завод «Мотордеталь», та рухався другорядною дорогою вул. Грушевського в районі «Конотопської спеціалізованої школи І-ІII ступенів» № 9 Конотопської міської ради в бік перехрестя з головною дорогою вул. Петра Сагайдачного.

Наблизившись до перетину указаних нерівнозначних доріг, ОСОБА_8 у порушення вимог п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, і введених у дію з 01.01.2002 року, перед виїздом на головну дорогу проявив неуважність, не впевнився в безпеці перед початком виїзду на головну дорогу вул. Петра Сагайдачного, внаслідок чого створив небезпеку та перешкоду іншим учасникам руху, а саме мотоциклу «Loncin» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі в бік вул. Сарнавської. ОСОБА_10 , рухаючись по другорядній дорозі - вул. Грушевського, та наблизившись до перехрестя нерівнозначних доріг, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі - вул. Петра Сагайдачного водію мотоциклу ОСОБА_9 .

Через допущення вказаних порушень Правил дорожнього руху України відбулося зіткнення вагону трамваю під керуванням ОСОБА_8 та мотоциклу під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого водій мотоциклу отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №82 від 23.05.2022 року у ОСОБА_9 на час судово-медичного обстеження мали місце: гіпсовий лангета правої кисті з переходом до середньої третини правого передпліччя, рана на чолі справа. Клінічно: в/суглобовий перелом основи шилоподібного відростку правої променевої кістки без зміщення кісткових уламків. По ступеню тяжкості рана - так як для її загоєння необхідно час більше 6, але менше 21 дня, згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В/суглобовий перелом основи шилоподібного відростку правої променевої кістки - не є небезпечним для життя, але потягнув за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно з Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до зібраних в кримінальному провадженні доказів та висновку судової автотехнічної експертизи №1578 від 26.05.2022, ОСОБА_8 , керуючи трамваєм (вагоном №105) маршруту №2 «Рябошапко - Завод Мотордеталь», порушив вимоги Правил дорожнього руху (затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, введених в дію з 01.01.2002 року, передбачених пунктами:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Водій ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів та допущені ним порушення вимог п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали.

Про дату, час і місце апеляційного розгляду учасники справи повідомлені, про що свідчать письмові розписки про вручення їм поштових відправлень, однак до апеляційного суду не з`явились, причин неявки не повідомили та клоптань про відкладення судового засідання на іншу дату не заявили.

Тому, враховуючи вказані обставини, ст. 28 КПК України, а також те, що питання про погіршення становища обвинуваченого в апеляційній скарзі не ставилось, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи без участі її учасників, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 405 України, з участю прокурора.

Тому, заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підстав для задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача не вбачала, просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_11 , а також на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Також вирок суду першої інстанції не оскаржувався і в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Вимоги апеляційної скарги представника цивільного відповідача КП «Конотопське трамвайне управління» ОСОБА_7 зводились до незгоди із сумою моральної шкоди, визначеної до стягнення з підприємства судом першої інстанції на користь потерпілого ОСОБА_9 . Апелянт просив її зменшити із 30 000 грн до 6 700 грн.

Тому, вивчиши матеріали кримінального провадження з урахуванням доводів і вимог апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 69 КК України. Крім цього ОСОБА_8 від відбування цього покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. З ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_9 3 500,00 грн. витрат на правову допомогу та на користь держави 15 856,68 грн процесуальних витрат.

Також цим же вироком суду частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 до КП «Конотопське транспортне управління» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і стягнуто з КП «Конотопське транспортне управління» на користь ОСОБА_9 40 344,32 грн матеріальної шкоди та 30 000,00 грн моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не мотивовано належним чином необхідність стягнення із цивільного відповідача на користь потерпілого в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди кошти в розмірі 30 000 грн та про необхідність зменшення такої суми до 6 700 грн.

Так, стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода - це будь-які втрати немайнового характеру, яких особа зазнала через заподіяння їй фізичних, моральних, душевних та іншого роду страждань.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно із положеннями ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, тощо.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції погодився із доводами потерпілого ОСОБА_9 про те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому була завдана моральна шкода у зв`язку із спричиненням моральних та фізичних страждань, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що звичайно потягло за собою фізичний біль та душевні хвилювання позивача, змінило його звичайний ритм життя.

При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілого, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав потерпілий, ступінь вини завдавача шкоди і майновий стан цивільного відповідача, також наявність ступеня вини потерпілого в ДТП та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що завдану ОСОБА_9 моральну шкоду слуд оцінити в розмірі 30 000 грн.

При цьому, на переконання колегії суддів, із врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_9 внаслідок вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, характеру немайнових втрат потерпілого, які не можуть бути відновлені, внаслідок тілесних ушкоджень, характеру та тривалості заподіяних йому моральних, душевних, психічних страждань, та ступеня вини обвинуваченого, стягнута судом на користь ОСОБА_9 сума грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн, є обґрунтованою.

Такий висновок відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Мотиви суду повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, сформованою у справі №372/3192/18 від 25.08.2020.

Виходячи із положень ст.129 КПК України, ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом на підставі фактичних обставин справи з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Тобто, вирішення даного питання законодавцем віднесено до дискреційних повноважень суду (судового розсуду).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Отже, враховуючи, що моральна шкода ОСОБА_9 заподіяна діями обвинуваченого, що призвели до втрати здоров`я, розмір призначеного йому грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000 грн., на думку колегії суддів, є цілком справедливим та обґрунтованим.

Тому, з врахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення цивільному відповідачу КП «Конотопське трамвайне управління» саме такого розміру відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі апелянт звертала увагу на те, що що «Конотопське транспортне управління» це комунальне підприємство розпорядником майно і коштів якого є територіальна громада міста в особі Конотопської міської ради, яке здебільшого є дотаційним підприємством, тому апелянт вважала, що стягнення із підприємства на користь потерпілого 30 000 грн моральної шкоди завдасть негативних наслідків інтересам громади міста.

До вказаного колегія суддів відноситься критично з підстав того, що вказана апелянтом обставина не може виключити зі сторони потерпілого понесених ним моральних страждань, а з урахуванням встановлених вище обставин справи і навдених судом першої інстанції мотивів при визначенні розміру моральної шкоди, такий розмір справедливий і спів розмірний до стягнення із цивільного відповідача.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача не має.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача КП «Конотопське трамвайне управління» ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4