Провадження № 1-в/127/524/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання в.о. начальника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» про застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання в.о. начальника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_5 14.07.2023 року відбув 2/3 строку покарання та комісія установи на засіданні 01.08.2023 року протоколом № 17 прийняла рішення клопотати перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання. Вказав на особу засудженого ОСОБА_5 , який 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз судимий в тому числі і за корисливі злочини, неодноразово звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі, разом з тим продовжив вчиняти кримінальні правопорушення за що в подальшому і був засуджений. Крім того, просив врахувати, що при застосуванні ст. 81 КК України, суд повинен врахувати поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання. Таким чином, враховуючи, що засуджений відбуває покарання у ДУ «ВВК (№86)» з 26.04.2022 року, разом з тим, лише з жовтня 2022 року почав активно заохочуватись адміністрацією установи та лише у березні 2023 року працевлаштувався на роботу. Вказане свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 лише стає на шлях виправлення. Згідно доводам прокурора суд має врахуватим і те, що засуджений у заяві вказав, що у випадку звільнення має намір проживати за місцем проживання його матері, відносно якої він систематично вчиняв домашнє насильство за що і відбуває покарання. Матір заперечує щодо спільного проживання, оскільки обвинувачений систематично над нею вчиняє насильство. З вказаних підстав просив відмовити у клопотанні.

В судовому засіданні представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» просив задовольнити клопотання. Повідомив, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання чотири рази заохочувався адміністрацією установи, характеризується позитивно, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та працевлаштований.

Згідно заяви засудженого ОСОБА_5 , він просив розглянути клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без його участі.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, дійшов висновку про недоцільність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_5 з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 засуджений вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 05.11.2021 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 126-1, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 29.04.2021 року ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 14.09.2020 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 14.09.2020 року по дату набрання вироком законної сили із розрахунком один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення із клопотанням ОСОБА_5 відбув визначений ч. 3 ст. 81 КК України строк покарання та за вказаним критерієм може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване за наявності двох умов: відбуття засудженим ОСОБА_5 не менше 2/3 строку покарання та доведення останнім свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому, для встановлення виправлення засудженого враховується поведінка останнього протягом усього періоду відбування покарання.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 14.07.2023 року ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання. Таким чином, перша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого наявна і виникла вона незалежно від волі особи, а в результаті перебування ОСОБА_5 в установі виконання покарання на підставі вироку суду.

Разом з тим, на переконання суду відсутня інша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а саме доведення засудженим ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.

При вирішенні питання щодо можливості застосування ст. 81 КК України, суд повинен враховувати дані про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 прибув у державну установу «Вінницька виправна колонія № (86)» 26.04.2022 року з державної установи «Вінницька установа виконання покарань № (1)», де під час утримання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності та жодного разу не заохочувався адміністрацією установи.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень з особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що в період відбування покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» останній чотири рази заохочувався адміністрацією установи (03.10.2022, 04.01.2023, 10.04.2023 та 11.07.2023 року).

Крім того, з довідки про нарахування та утримання з заробітної плати засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній працевлаштований в установі лише з березня 2023 року, тобто майже через рік після прибуття в ДУ ВВК (№86).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Вищевказане свідчить, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення з огляду на наступне.

З висновку щодо ступеня виправлення засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 адміністрацією установи характеризується позитивно. Разом з тим, встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення засудженим, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 на даний час становить суспільну небезпеку.

Вищевказані обставини свідчать про те, що матеріали справи не мають достатніх даних, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки останній відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 14.09.2020 року, перше заохочення до нього застосували лише 03.10.2022 року, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування до засудженого умовно-дострокове звільнення. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень та звільнявся умовно-достроково, після чого продовжував вчиняти нові кримінальні правопорушення, що в сукупності з даними про те, що відносно ОСОБА_5 встановлений середній рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, що може вказувати на повторність вчинення ним нового кримінального правопорушення після звільнення.

Дані про те, що засуджений працевлаштований лише з березня 2023 року, а відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» з 26.04.2022 року не свідчать про сумлінну поведінку та сумлінне ставлення засудженого до праці протягом усього строку відбування покарання, адже вказаний строк є досить коротким та свідчить про те, що засуджений лише став на шлях виправлення.

Таким чином, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, враховуючи сукупність вищенаведених даних у справі, суд не вбачає сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці засудженого, а відповідно і його виправлення, що зумовлює відмову в задоволені клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання в.о. начальника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» про застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя :