Справа № 203/2/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник просив скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 30.11.2023 року, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000901.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник підтримали скаргу та, посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч.ч.3,5 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000901, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.07.2023 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.367 КК України на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №203/1884/23, якою було зобов`язано слідчого внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 щодо неналежного виконання службових обов`язків службовими особами Кам?янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, внаслідок чого завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам заявника.

В рамках вказаного кримінального провадження 18.10.2023 року ОСОБА_3 було подано заяву про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 30.11.2023 року, в задоволенні клопотання було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий посилався на ненадання та не зазначення джерела отримання доказів на підтвердження заподіяння шкоди.

Перевіряючи доводи скарги та обгрунтованість оскаржуваної постанови, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.367 КК України передбачено кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Відповідно до п.3 Примітки до ст.364 КК України істотною шкодою у статтях264, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

За обставинами кримінального провадження вбачається, що останнє проводиться за заявою ОСОБА_3 за фактом незаконного вилучення та утримання працівниками правоохоронного органу в 2021 році належного заявнику транспортного засобу, який не повернуто до теперішнього часу.

Ринкова вартість останнього згідно заяви ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого та доданих до неї документів складає 549214 грн.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні слідчий вказаним доводам заяви з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження належної оцінки не надав, підстав відхилення відповідних доводів та не прийняття до уваги доданих до заяви документів не навів.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 30.11.2023 року винесена передчасно, є невмотивованою та підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,26,303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 30 листопада 2023 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 18 жовтня 2023 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000901, зобов`язавши слідчого повторно розглянути дане клопотання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1