Справа № 359/892/24
Провадження № 1-кп/359/359/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією, та використанням дистанційного зв`язку ВКЗ, кримінальне провадження №0000701, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Тютюнниця Чернігівської області, з середньою освітою, одруженого, офіційно працевлаштованого в ТОВ «Сільпо» охоронником, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , -

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, -

розглянувши угоду від 16.01.2024 року про визнання винуватості,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням свого службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, за наступних обставин.

Так, наказом начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія № 119» (далі - ДУ «Бориспільська ВК № 119») від 03.06.2019 року №111/ОС-19 ОСОБА_4 призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Бориспільська ВК № 119».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кримінально-виконавчого кодексу України органами виконання покарань є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, його територіальні органи, уповноважені органи з питань пробації.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів належать - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції і беруть участь зокрема у нагляді і контролі за виконанням законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом.

Згідно з ч. 2 Розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 (далі - Правила) персоналу установ виконання покарань категорично забороняється встановлювати із засудженими та їхніми родичами будь-які стосунки, не регламентовані кримінально-виконавчим законодавством та цими Правилами.

Крім того, відповідно до додатку №3 Правил до предметів зберігання і використання яких засудженим заборонено в установах виконання покарань належать, у тому числі: радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо).

У відповідності до посадової інструкції молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Бориспільська ВК № 119», затвердженої наказом начальника цієї колонії № 02-10 від 19.06.2023, до посадових обов`язків ОСОБА_4 , зокрема, входить: п.п. 2.26 п. 2. здійснювати огляд вмісту посилок (передач) і бандеролей, вилучати виявлені в них заборонені для зберігання та використання засудженими предмети, вироби та речі; п.п. 2.30 п. 2 постійно контролювати поведінку засуджених на їх робочих місцях, стежити щоб вони не порушували встановлені правила пересування, а також проводити обшуки і огляди зазначених осіб та місць їх перебування; п.п. 2.33 п. 2 співробітник, молодший інспектор заяв від ув`язнених не приймає і йому заборонено вступати з ними в розмову, яка не стосується виконання службових обов`язків; п.п. 2.50 п. 2 проводити особистий обшук засуджених під час поміщення в камеру та виводу з неї; п.п. 3.3 п. 3 має право проводити обшукову роботу, вилучати предмети, вироби і речовини, заборонені до зберігання та використанні засудженими і (ув`язненими), тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, п. 1 Примітки до ст. 364 КК України, службовими особами у ст.ст. 364, 368, 368-5, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_4 , займаючи вказану посаду, маючи спеціальне звання старший сержант внутрішньої служби, являється працівником правоохоронного органу та здійснює функції представника влади, а тому відповідно до ч. 2 ст. 18 КК України і примітки 1 ст. 364 КК України, є службовою особою.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Згідно зі ст. 23 цього Закону особам рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» особа, уповноважена на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язана невідкладно вжити заходів щодо: відмови від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Водночас, у вересні 2023 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи при виконанні службових обов`язків в приміщенні виробничого цеху ДУ «Бориспільська ВК №119» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Мартусівка, вул. Бориспільська, б. 1, здійснюючи нагляд за засудженим ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ «Бориспільська ВК № 119», використовуючи своє службове становище та надану владу, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаючи, що Правилами заборонено у виправній колонії зберігання і використання засудженими мобільних телефонів та інших радіоелектронних засобів, висунув прохання ОСОБА_6 про отримання для себе неправомірної вигоди за проніс мобільних телефонів та інших електронних пристроїв у місця позбавлення волі в сумі від 2500 грн. за один такий пристрій.

Для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди за незаконний проніс трьох мобільних телефонів в ДУ «Бориспільська ВК № 119», ОСОБА_4 за допомогою месенджеру «Viber» надав ОСОБА_6 для перерахування грошових коштів реквізити своєї банківської картки у АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 .

19.10.2023 приблизно о 08 год. 55 хв., ОСОБА_6 на виконання зазначених вимог ОСОБА_4 , за допомогою мобільного месенджера «Telegram», звернувся до свого знайомого ОСОБА_7 із проханням відправити на ім`я ОСОБА_4 до відділення ТОВ «Нова Пошта» № 8 м. Борисполя Київської області три мобільні телефони, три вай-фай роутери та три SIM - картки, а також переказати на вказаний картковий (банківський) рахунок ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 7500 грн.

Цього ж дня, у період з 19 год. 00 хв. по 19 год. 10 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Новус» за адресою: м. Київ, пр. Володимира Івасюка (стара назва - пр. Героїв Сталінграду), б. 4 «а» та у приміщенні магазину «Сільпо» за адресою: м. Київ, пр. Володимира Івасюка (стара назва - пр. Героїв Сталінграду), б. 8 «а», на виконання прохання ОСОБА_6 , через термінали самообслуговування двома операціями перерахував грошові кошти ОСОБА_4 в сумі 7500 грн. на картковий (банківський) рахунок № НОМЕР_2 , тим самим останній, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , одержав неправомірну вигоду за незаконний проніс в ДУ «Бориспільська ВК № 119» та передачу засудженому ОСОБА_6 трьох мобільних телефонів.

19.10.2023 приблизно о 18 годині 42 хвилині ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні відділення ТОВ «Нова пошта» № 311 м. Києва за адресою: м. Київ, пр. Володимира Івасюка, б. 2 «д», прим. 703, оформив від свого імені поштове відправлення відповідно до товарно-транспортної накладної №3212 на ім`я ОСОБА_4 , у якому знаходились три мобільні телефони синього кольору марки ZTE Blade L 9, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , S/N НОМЕР_5 , ZTE Blade L 9, IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , S/N НОМЕР_8 , ZTE Blade L 9, IMEI 1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 , S/N НОМЕР_11 , три вай-фай роутери чорного кольору марки ZTE, модель: MF927U, IMEI: НОМЕР_12 , WiFi SSID: НОМЕР_13 , WiFi Key: НОМЕР_14 , ZTE, модель: MF927U, IMEI: НОМЕР_15 , WiFi SSID: НОМЕР_16 , WiFi Key: НОМЕР_17 , ZTE, модель: MF927U, IMEI: НОМЕР_18 , WiFi SSID: НОМЕР_19 , WiFi Key: НОМЕР_20 та три SIM - картки оператора мобільного зв`язку Vodafone з абонентськими номерами НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , до відділення ТОВ «Нова Пошта» № 8 м. Борисполя Київської області за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Соцмістечко, 157 «а».

У подальшому, ОСОБА_4 на виконання свого злочинного плану попросив свою дружину ОСОБА_8 забрати вищезазначене поштове відправлення у зазначеному відділенні ТОВ «Нова Пошта». 21.10.2023 року приблизно о 13 годині 53 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у відділенні ТОВ «Нова Пошта» № 8 м. Борисполя Київської області за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Соцмістечко, б. 157 «а», отримала поштове відправлення за товарно-транспортною накладною № 3212 та передала його вдома своєму чоловіку ОСОБА_4

23.10.2023 року під час телефонної розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_4 , останній повідомив, що для пронесення трьох вай-фай роутерів та трьох SIM-карт до виправної колонії необхідно додатково перерахувати на його картковий (банківський) рахунок № НОМЕР_2 ще 4000 грн.

24.10.2023 року приблизно о 10 год. 26 хв., ОСОБА_6 на виконання зазначених додаткових вимог ОСОБА_4 , за допомогою мобільного месенджера «Telegram» звернувся до свого знайомого ОСОБА_7 із проханням перерахунку на вказаний картковий (банківський) рахунок ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 4000 грн.

25.10.2023 року об 13 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Сільпо» за адресою: м. Київ, пр. Володимира Івасюка (стара назва - пр. Героїв Сталінграду), б. 8 «а» на виконання прохання ОСОБА_6 , через термінал самообслуговування операцією перерахував грошові кошти ОСОБА_4 в сумі 4000 грн. на картковий (банківський) рахунок № НОМЕР_2 , тим самим останній, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , одержав неправомірну вигоду за незаконне перенесення у ДУ «Бориспільська ВК № 119» та передачу засудженому ОСОБА_6 трьох вай-фай роутерів та трьох SIM-карт.

В подальшому, перебуваючи на добовому чергуванні 25.10.2023 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проніс на територію

ДУ «Бориспільська ВК № 119» два мобільні телефони синього кольору марки

ZTE Blade L 9, IMEI 1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 , S/N НОМЕР_11 та ZTE Blade L 9, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , S/N НОМЕР_5 та залишив їх ОСОБА_6 , у заздалегідь визначеному місці, в цеху № 2 промислової зони виправної колонії.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням свого службового становища, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні 30.01.2024 року прокурор підтримав угоду про визнання винуватості від 16.01.2024 року, укладену відповідно до вимог ст. 468-472 КПК України з обвинуваченим, в даному кримінальному провадженні №000701, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2023 року.

Обвинувачений та його захисник також просили суд затвердити таку угоду та ухвалити відповідний вирок.

В угоді про визнання винуватості, за участю захисника, сторони виклали обставини вчинення кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 368 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Сторони в угоді погоди обов`язки обвинуваченого у вигляді зобов`язань останнього щодо співпраці з правоохоронними органами щодо викриття кримінальних правопорушень.

Сторони в угоді погодили призначене покарання ОСОБА_4 в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ст. 12 КК України: злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, відноситься до нетяжкого злочину та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

При узгодженні покарання ОСОБА_4 сторонами враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, що настали, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене, сторони погодились пропонувати суду призначити узгоджене покарання за ч. 1 ст. 368 КК України у вигляді - штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади на строк 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96-2 КК України, ч. 1 ст. 472 КПК України, сторони погодились застосувати спеціальну конфіскацію на грошові кошти у сумі 11500 грн., які є неправомірною вигодою та перебувають на банківському рахунку підозрюваного ОСОБА_4 - НОМЕР_24 , відкритого у АТ «Універсал Банк» ().

Суд вважає, що згідно вимог ч. 2 та ч. 5 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, зважаючи на особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого йому діяння, негативну оцінку своїм діям.

ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до статті 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України (згідно із Законом № 4652-VI від 13.04.2012).

У судовому засіданні 30.01.2024 року обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в скоєному злочині, що інкримінується визнав повністю, щиро розкаявся. Угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити. Укладення угоди відбулось добровільно, без примусу і тиску.

Захисник також підтримала указану угоду та вказала на добровільність позиції і власне волевиявлення обвинуваченого при її укладенні. Жодного тиску на нього з боку працівників поліції, прокурора не було.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості, укладену відносно обвинуваченого, затвердити і призначити узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні угоди про визнання винуватості, вимоги та правила КПК України та КК України дотримані.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно вимог ст. 468-469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена, в тому числі, у провадженнях щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якому обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів (ч.1 ст. 368 КК України), що дає можливість підписання даної угоди. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, судом встановлено, що остання у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 368 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений же спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції кримінального закону.

Вид покарання, обраний відносно обвинуваченого, узгоджується з характеризуючими матеріалами, пом`якшуючими обставинами, якими є щире каяття, сприяння органу досудового слідства у розкритті злочину, тощо.

У цьому зв`язку, у суду відсутність сумніви тому, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 368 КК України, за обставин, наведених в обвинувальному акті. Тому він підлягає кримінальній відповідальності за вчинені ним діяння з призначенням покарання, передбаченого угодою про визнання винуватості від 16.01.2024 року.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості, - підлягає затвердженню.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 (згідно зі ст. 66 КК України) є: щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Так, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ст. 52 КК України також підлягає застосуванню до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади строком на один рік.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для недопущення вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_4 .

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Слід вирішити питання дії заходів забезпечення кримінального провадження, що встановлені на досудовому розслідуванні.

Слід вирішити питання дії заходів забезпечення кримінального провадження, що встановлені на досудовому розслідуванні.

Відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі , в тому числі, обвинувального вироку суду.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Так, грошові кошти в розмірі 11500 грн. підлягають спеціальній конфіскації у відповідності до положень ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. 100 КПК України, як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не встановлено.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не встановлено, зважаючи на відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 122, 124, 126, 177, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 473-475 КПК України, ст. 5, 65-67, 70-72, 75-77, 96-1, 96-2, 368 КК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.01.2024 року, укладену в кримінальному провадженні №00000701, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2023 року, між прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади терміном на 1 (один) рік.

Засуджений ОСОБА_4 зобов`язаний сплатити суму штрафу в місячний строк з моменту набрання вироком суду законної сили на рахунок Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у Київській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0010103; код класифікації доходів: 21081100; кримінальне провадження №0000701, справа №359/892/24).

Грошові кошти в сумі 11500 (одинадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., що є неправомірною вигодою та перебувають на банківському рахунку підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_24 , відкритого у АТ «Універсал Банк» (), - після набрання вироком суду законної сили, конфіскувати у ОСОБА_4 в дохід Держави України шляхом їх перерахування на відповідний рахунок державного бюджету згідно положень ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. 100 КПК України, як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази в кримінальному провадженні, а саме: три мобільні телефони синього кольору марки ZTE Blade L 9, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , S/N НОМЕР_5 , ZTE Blade L 9, IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , S/N НОМЕР_8 , ZTE Blade L 9, IMEI 1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 , S/N НОМЕР_11 , три вай-фай роутери чорного кольору марки ZTE, модель: MF927U, IMEI: НОМЕР_12 , WiFi SSID: НОМЕР_13 , WiFi Key: НОМЕР_14 , ZTE, модель: MF927U, IMEI: НОМЕР_15 , WiFi SSID: НОМЕР_16 , WiFi Key: НОМЕР_17 , ZTE, модель: MF927U, IMEI: НОМЕР_18 , WiFi SSID: НОМЕР_19 , WiFi Key: НОМЕР_20 та три SIM - картки оператора мобільного зв`язку Vodafone з абонентськими номерами НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , - повернути власникам; мобільний телефон Xiaomi Redmi IMEI: НОМЕР_25 , ІМЕІ 2: НОМЕР_26 , із сім картою НОМЕР_27 , - повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; мобільний телефон Xiaomi Redmi 9, с/н НОМЕР_28 , IMEI: НОМЕР_29 , ІМЕІ 2: НОМЕР_30 , - повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мобільний телефон марки Samsung Galaxy A22, IMEI 1: НОМЕР_31 , ІМЕІ 2: НОМЕР_32 , с/н НОМЕР_33 , - повернути ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ізоляційну стрічку, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1