Справа № 449/1413/23
УХВАЛА

Іменем України

24.11.2023 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

представника потерпілої: ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000294 від 16.07.2023 року, відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2023 ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області прийнятий заявлений представником потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, до провадження з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Представником потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 . Покликається на те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 спричинено ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження. Потерпіла звернулася із позовом до ОСОБА_4 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди у розмірі 34 419,26 грн. та моральної шкоди у розмірі 400000,00 (чотириста тисяч гривень). Звертає увагу суду на те, що з метою уникнення відшкодування шкоди ОСОБА_4 може відчужити майно на користь третіх осіб, а також передати грошові кошти іншим особам, оскільки такий є власником 1/3 частки квартири. Вважає, що існують обставини, які можуть унеможливити ефективний захист прав ОСОБА_6 , як позивача, оскільки предметом позову є стягнення коштів, а відповідач шляхом відчуження майна на користь третіх осіб може унеможливити виконання судового рішення в майбутньому.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_7 заяву підтримав, просив таку задовольнити. Повідомив, що обвинувачений не працює, іншого майна чи доходу окрім 1/3 частки квартири немає.

Обвинувачений та захисник просили відмовити у забезпеченні позову. Вважає, що представник потерпілої звернувся до суду із заявою про забезпечення позову без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Прокурор у вирішенні питання щодо забезпечення позову покладався на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали зазначеної заяви, заслухавши думку учасників процесу вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, зокрема, підозрюваного або обвинуваченого.

Водночас, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частин 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 своєї постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід урахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами дійсно виник спір, позивачем обґрунтовано наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, що може призвести до порушення його прав та законних інтересів.

Предметом спору є відшкодування потерпілій обвинуваченим ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено.

Тому суд дійшов висновку, що з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначені об`єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної спільної часткової власності обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно відомостям, які містяться в матеріалах справи, оскільки невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд враховує те, що вид забезпечення позову запропонований позивачем, саме арешт 1/3 частки квартири є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами. Тому, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 351-354 ЦПК України, ст. 128 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити цивільній позов у кримінальному провадженні № 0000294 від 16.07.2023 року, відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить йому на праві приватної спільної часткової власності, а саме:

- 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 7 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Суддя
Суддя ОСОБА_1