У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2024 Справа №607/127/24

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, який зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, що не працює, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження за №0002908 від 31.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, а також існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав із викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що копія клопотання йому вручена, суть підозри йому зрозуміла, вину визнав, не заперечив щодо задоволення вказаного клопотання. Однак, у зв`язку із необхідністю доглядати хвору матір похилого віку, просив не встановлювати йому заборону залишати житло цілодобово, а обмежитись забороною покидати житло у нічну пору доби.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання, однак просив застосувати домашній арешт у певний період доби, а саме у нічний час, оскільки підозрюваному необхідно доглядати хвору матір похилого віку, на підтвердження чого подав медичні документи.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені

№0002908 від 31.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_4 те, що він 31 грудня 2023 року, близько 12 год. 25 хв. грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Cherry Tiggo», р.н. « НОМЕР_1 » та рухався правою смугою руху транспортного потоку по вул. Л.Українки у м. Тернополі, у напрямку від вул. Об`їзна до вул. Слівенська.

Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до магазину «Славутич», водій ОСОБА_4 , під дією вжитих алкогольних напоїв, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної на даній ділянці автодороги швидкості руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1 Правил дорожнього руху, а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», які зобов`язували його рухатися із безпечною швидкістю руху, і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху водій ОСОБА_4 , не забезпечив безпеку дорожнього руху та, рухаючись навпроти місця розташування магазину «Славутич», в порушення вимог пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху», і належного виконання його вимог), 12.3 ПДР, виявивши небезпеку для свого руху, тобто зміну дорожньої обстановки - появу рухомого об`єкту, який перетинає смуги його руху, а саме виявивши пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину дороги вул. Л.Українки, м. Тернополя, поза межами пішохідного переходу, зліва - направо відносно напрямку руху автомобіля «CherryTiggo», р.н.« НОМЕР_1 », в темпі спокійної ходьби, відповідно негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і під час руху керованого автомобіля «CherryTiggo», р.н.« НОМЕР_1 », допустив наїзд передньою частиною транспортного засобу на пішохода ОСОБА_7 , яка в цей час переходила праву смугу руху транспортного потоку вул. Л.Українки, м. Тернополя, у напрямку вул. Слівенська.

У результаті наїзду транспортним засобом пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, малого оболомкового крововиливу у скроневій частці, закритого уламкового перелому кісток суглобової поверхні головної правої стегнової кістки та крила правої клубової кістки зі зміщенням, закритої травми грудної клітки, забою м`яких тканин грудної клітки, закритої травми живота, забою м`яких тканин живота, поширеної гематоми лоба справа, множинних саден обох кистей та лоба, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995.

Слідчий зазначає, що порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху, і виконання їх вимог), 2.9 (а), 2.3 (б, д), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 та абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди із зазначеними наслідками водій ОСОБА_4 в порушення вимог п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР України, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишався на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР України, не вжив можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості не вжив зазначених заходів та не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР України, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, у лікувальному закладі не повідомив своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і не повернувся на місце пригоди, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не записав прізвища та адреси очевидців, не чекав прибуття поліцейських, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об`їзду місця пригоди, а втік з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «CherryTiggo»,р.н. « НОМЕР_1 », і поїхав до прибудинкової території, що по вул. Руська, 10, м. Тернопіль, де залишив автомобіль«CherryTiggo»,р.н. « НОМЕР_1 ».

Підозрюваний ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, 31 грудня 2023 року о 16 год. 35 хв.

01.01.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

Слідчий суддя зауважує, що КПК України не встановлює критерії визначення обґрунтованості підозри. Однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

У практиці останнього «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).

Отже, під час перевірки, чи наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1.ст. 286-1 КК України, слідчий суддя з`ясовує, чи наявні факти або інформація, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, своїми діями могла вчинити кримінальне правопорушення, а також, чи такі виправдовують подальше розслідування.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

Санкцією ч.1 ст. 286-1КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Вказане підтверджується доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 31.12.2023 з додатками (схемою та таблицею ілюстрацій);показаннями потерпілої ОСОБА_7 від 31.12.2023; показаннями свідка ОСОБА_8 від 31.12.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.01.2024; показаннями свідка ОСОБА_9 від 31.12.2023; показаннями свідка ОСОБА_10 від 31.12.2023; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР № 511 від 01.01.2024, проведеного 31.12.2023 о 14:55 год., яким встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 2,48‰; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою запобігання того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, до нього необхідно застосувати такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, оцінивши доводи, наведені у клопотанні, вважає, що сторона обвинувачення під час розгляду клопотання довела наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

При цьому слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновок слідчого судді щодо наявності ризиків ґрунтується на тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 .Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , а це зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що відповідно до п. 2 ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Окрім цього, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з наведеним слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, однак з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання, зокрема те, що підозрюваний вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше, з ним проживає його хвора матір, яка є особою похилого віку, а тому заборона покидати цілодобово житло позбавить його можливості забезпечувати свої життєві потреби та надавати допомогу матері, тому слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період доби з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. та покладенням обов`язків у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання існуючим ризикам.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення - задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. до 23 год. 59 хв. 26.02.2024.

На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки: - з`являтись до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; -утримуватись від спілкування із потерпілою ОСОБА_7 , свідками у даному кримінальному провадженні;- здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 26.02.2024.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для організації виконання надіслати до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05.01.2024 о 14:00.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1