Справа № 754/2253/24
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2024 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000136від 14 лютого 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ :

15 лютого 2024 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000136від 14 лютого 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме мобільного телефону «iPhone 15 Pro Мах» з SIM-карткою ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» НОМЕР_1 ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , в чохлі чорного кольору, з метою збереження речових доказів.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні ВД Деснянського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000136від 14 лютого 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно клопотання прокурора, 14 лютого 2024 року приблизно о 22 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 7, працівниками поліції було зупинено неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичні засоби, які отримав відправленням у "Поштоматі".

Встановлено, що ОСОБА_4 , для замовлення наркотичного засобу невідомого походження використовував мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Мах» з SIM-карткою ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

Під час огляду місця події 15 лютого 2024 року за добровільною згодою у ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Мах» з SIM-карткою ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» НОМЕР_1 ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , в чохлі чорного кольору, який поміщено до експертного спецпакету ICR0100992.

15 лютого 2024 року вилучений в ході огляду мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000136від 14 лютого 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Прокурор просить накласти арешт на вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефон «iPhone 15 Pro Мах» з SIM-карткою ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 , у чохлі чорного кольору, оскільки він відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні, є знаряддям вчинення кримінального проступку, є необхідним для проведення ряду експертиз, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, клопотання підтримала, та просила його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ВД Деснянського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000136від 14 лютого 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

15 лютого 2024 року дізнавачем ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 під час огляду у ОСОБА_4 у присутності законного представника вилучено мобільний телефон «iPhone 15 Pro Мах» з SIM-карткою ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 , в чохлі чорного кольору.

Постановою дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 15 лютого 2024 року вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор звертаючись до суду із клопотанням про арешт вилученого у ОСОБА_4 мобільного телефону, зазначила, що метою накладення такого арешту є забезпечення збереження речових доказів, оскільки є підстави вважати, що вилучений мобільний телефон є знаряддям вчинення кримінального проступку, та необхідний для проведення ряду експертиз, є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане нею в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Прокурор в клопотанні довела підстави вважати, що накладення арешту на вилучений в ході огляду у ОСОБА_4 мобільний телефон є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки він відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки вказане в клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000136від 14 лютого 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, на вилучений 15 лютого 2024 року в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 7, мобільний телефон «iPhone 15 Pro Мах» з SIM-карткою ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 , в чохлі чорного кольору.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя -