Провадження № 1-кс/202/9483/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 15.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001278, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, який має базову середню освіту, не одружений, не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:

- 03.09.2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 27.01.2021 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі., звільнився 03.07.2023 з ВК №89 м. Дніпра в зв`язку з хворобою, маючи невідбуте покарання 1 рік 1 місяць 24 дні, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, але не пізніше 15.11.2023, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», знаходячись на вул. Осіння у м. Дніпро, побачив гаражне приміщення, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, 9, у якому знаходилось майно ОСОБА_7 , та у цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що зберігалось у вказаному вище приміщенні гаража.

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, розуміючи, що на усій території України введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, за допомогою принесеного з собою невстановленого у ході досудового розслідування предмету, що мався при ньому, розбив задню стіну гаража, зробивши в ній отвір, тим самим отримав безперешкодний доступ до майна, яке знаходилось всередині.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , через зроблений ним отвір у задній стіні гаража, що є іншим приміщенням, проник до приміщення вказаного гаража, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , звідки шляхом вільного доступу викрав речі, які належать ОСОБА_7 , а саме: кутову шліфувальну машину акумуляторну марки «VORHUT» VА20L, 20Вт червоно-чорного кольору, вартість якої складає 1896,73 грн. разом з комплектуючими до неї зарядним пристроєм марки «VORHUT» V20L червоно-чорного кольору вартість якого складає 446,45 грн. та акумуляторною батареєю марки «VORHUT» 20V, 4000 mAh червоно-чорного кольору вартість якої складає 760, 31 грн; перфоратор акумуляторний марки «VORHUT» VH20L, 20Вт, червоно-чорного кольору вартість якого складає 2190,87 грн. разом з комплектуючими до неї зарядним пристроєм марки «VORHUT» V20L червоно-чорного кольору вартість якого складає 446,45 грн. та акумуляторною батареєю марки «VORHUT» 20V, 4000 mAh червоно-чорного кольору вартість якої складає 760, 31 грн; набір ключів ріжкових СR-V у пластиковому кейсі у кількості 12 одиниць марки «BERG» вартість якого складає 1086,49 грн.; набір інструментів СR-V у пластиковому кейсі у кількості 150 одиниць марки «BERG» вартість якого складає 4057,05 грн.; точильний станок чорно-жовтого кольору марки «ТЕХНОСІЧ» вартість якого складає; 1337,25 грн.; лобзик електричний чорно-жовтого кольору марки «ТЕХНОСІЧ» вартість якого складає 776,67 грн.; лазерний дальномір марки «VORHUT» червоно-чорного кольору моделі VDM-40 вартість якого складає 838,99 грн. та шини з зимньою резиною не шипованою марки «Nokian NORDMAN RS2» (205х55 R-16) у кількості 4 одиниць, з залишком протектору 6 мм. вартість якої складає 12801,36 грн.

У подальшому, у невстановлений у ході досудового розслідування день та час, але не пізніше 15.11.2023, ОСОБА_4 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи у період воєнного стану, з місця скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 27 398 гривень 93 копійки.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

23.11.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 .

Підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вважаю, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання її винуватою у вчинені злочину в якому вона підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

При обранні запобіжного заходу, відповідно до п. 3 ст. 178 КПК України також враховується вік та стан здоров`я підозрюваного. Встановлено, що у сторони обвинувачення відсутні будь-які документи, які б свідчили, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно вказати, що підозрюваний ОСОБА_4 під загрозою застосування покарання за злочин може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний вчинив злочин за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, постійного офіційного місця роботи не має, таким чином відсутні достатні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати підозрюваного від вчинення дій, передбачених зазначеним пунктом статті. Всі дані факти свідчать про наявність ризику здійснення ним спроб переховування в подальшому.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , скориставшись своїм правом на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 221 КПК України, може дізнатись анкетні дані та місце проживання потерпілого та свідків, і таким чином, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене, може одноосібно або за допомогою інших осіб незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування насильства з метою зміни ними своїх показів в суді щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, має не зняту і не погашену в установленому порядку судимість. Наявність вказаного ризику знаходить своє підтвердження фактичною метою його вчинення джерело доходу, через вчинення неправомірних дій.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду є обґрунтованим і доведеним.

У зв`язку з тим, що станом на теперішній час не встановлено всіх обставин скоєння ОСОБА_4 злочину, необхідних для проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, а також для визначення остаточної правової кваліфікації, орган досудового розслідування припускає, що ОСОБА_4 знаходячись на свободі може перешкоджати досудовому розслідуванню іншим шляхом, а також впливати на потерпілого та свідків, в тому числі ще не допитаних, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінально-протиправне діяння.

Беручи до уваги вищевикладене, до підозрюваного ОСОБА_4 не можуть бути застосовані інші менш суворі запобіжні заходи, згідно п. 1-4 ч.1 ст. 176 КПК України, у зв`язку з тим, що вони не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків, передбаченим чинним законодавством, та забезпечити виконання процесуальних рішень, у тому числі вироку суду, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового слідства.

З огляду на наведене, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, враховуючи, що для дотримання розумних строків досудового розслідування необхідне забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, з метою забезпечення належної поведінки та запобігання зазначеним ризикам, з урахуванням відсутності медичних документів, в підтвердження неможливості утримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, вважаю, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми.

На підставі викладеного, слідчий, за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання прокурор підтримав клопотання посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, просив застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:

-протокол прийняття заяви від 15.11.2023;

-протоколом огляду місця події від 15.11.2023;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 ;

-протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 ;

-протоколом огляду від 17.11.2023;

-протоколом огляду від 17.11.2023

-повідомлення про підозру від 23.11.2023 ОСОБА_4

-Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому слідчий суддя враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в саме: переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів підтверджується тим, що ОСОБА_4 шляхом погроз або вмовлянь, може чинити вплив на свідків з метою зміни ними своїх показань або відмови від надання показань, під час досудового розслідування та розгляду справи у суді, оскільки досудове розслідування триває.

Також, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 будучі раніше судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не погашена і не знята, знову підозрюється у вчиненні аналогічного, умисного злочину проти власності, що свідчить про його стійку злочинну спрямованість та неусвідомлення невідворотності покарання за скоєні ним кримінальні правопорушення.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміноване підозрюваному кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень.

3) вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 є особою молодого віку, має захворювання;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців підозрюваний не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи - не працює;

6) репутацію підозрюваного - даних щодо негативної репутації підозрюваного не надано;

7) майновий стан підозрюваного офіційно не працює;

8) наявність судимостей у підозрюваного раніше судимий;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше до підозрюваного раніше застосовувалися запобіжні заходи, даних про недотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів не надано;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди становить 27 398 грн. 93 коп.;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше судимий та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, слідчий суддя виходить із наступного.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити, а тому суд враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, а тому вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 37 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 308 грн. 00 коп. з покладенням на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів по 21 січня 2024 року включно.

Встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 37 (тридцять сім) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 99 308 (дев`яносто дев`ять тисяч триста вісім) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 21 січня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1