Справа № 346/3617/23
Провадження № 1-в/346/326/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представників адміністрації колонії ОСОБА_4 , ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Калуш Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не судимого, засудженого 07.09.2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст.115 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років,-

початок строку: 07.09.2019 р.

кінець строку: 07.09.2024 р.

в с т а н о в и в :

в поданні зазначено, що під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» засуджений характеризувався посередньо, не допускав порушень вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. В ДУ «Коломийська ВК (№ 41)» він відбуває покарання з 17.11.2021 року, за час відбування якого характеризується позитивно, згідно з п.14 ст.134 КВК України дисциплінарних стягнень не має. Працевлаштований у виробничій майстерні установи, до роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у ІV кварталі 2023 року оголошено подяку. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься ініціативно. Встановлені законодавством вимоги виконує. У відношенні до працівників установи ввічливий та тактовний. Бере активну участь в заходах соціально-виховного характеру, соціальні зв`язки підтримує. Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» та «Професія». У Коломийському навчальному центрі (№41) здобуває професію «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів». Засуджений відбув 3/4 строку призначеного покарання, усвідомлює наслідки кримінального правопорушення та виявляє щире каяття, виконавчі листи на засудженого не поступали, довів своє виправлення.

Представник адміністрації колонії в судовому засіданні подання підтримав, а також зазначив, що ОСОБА_6 має сумлінну поведінку, добросовісно відноситься до праці, залучається до робіт по благоустрою установи виконання покарань, роботи виконує якісно.

Засуджений в судовому засіданні просить задовольнити вказане подання, оскільки має намір влаштуватися на роботу після звільненнята при можливості захищати Україну. Послугами захисника при розгляді зазначеного подання скористатись не бажає.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що засуджений не довів, що став на шлях виправлення, враховуючи, що для вирішення питань такого роду береться до уваги весь період відбування покарання, а не безпосередньо, що передує перед зверненням до суду з таким поданням. Тому відсутні підстави для задоволення подання.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.п.1, 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст. 50 КК України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Оскільки питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то важливим питанням є ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Між тим, примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно норм закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

З характеристик на засудженого ОСОБА_6 від 15.06.2023 року та 11.10.2023 року вбачається, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 07.09.2019 року. Під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» засуджений характеризувався посередньо, не допускав порушень вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 17.11.2021 року він відбуває покарання в ДУ «Коломийська ВК (№ 41)», за час відбування якого характеризується позитивно, згідно з п.14 ст.134 КВК України дисциплінарних стягнень не має. Працевлаштований у виробничій майстерні установи, до роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у ІV кварталі 2023 року йому оголошено подяку. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься ініціативно. Встановлені законодавством вимоги виконує. У відношенні до працівників установи ввічливий та тактовний. Підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими. Бере активну участь в заходах соціально-виховного характеру, соціальні зв`язки підтримує. Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» та «Професія». У Коломийському навчальному центрі (№41) здобуває професію «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів». 17.03.2022 року засіданням комісії установи йому відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, а 22.02.2023 року Коломийським міськрайонним судом у застосуванні ст. 82 КК України (а.с. 2, 67).

Суд звертає увагу, що 17.03.2022 року засіданням комісії Державної установи «Коломийська виправна колонія» (№41)» відмовлено засудженому ОСОБА_6 у застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не довів, що стає на шлях виправлення (арк. особ. справи № 140).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.02.2023 року, яка набрала законної сили 02.03.2023 року відмовлено в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю доказів, що він став на шлях виправлення (арк. особ. справи № 67-68).

Згідно з даними довідок № 162 та № 250 про працевикористання засудженого ОСОБА_6 за період з грудня 2021 року по вересень 2023 року у відповідній графі (з грудня 2021 року по травень 2022 року, з листопада 2022 року по березень 2023 року та з липня по вересень 2023 року) відсутні будь-які дані, що стосуються його працевлаштування (а.с. 14, 69), що не може свідчити про належне доведення того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також враховує, що засуджені до позбавлення волі працюють у місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей залежно від статі, віку, працездатності, стану здоров`я, спеціальності.

Засуджені до позбавлення волі залучаються до робіт з благоустрою установ, слідчих ізоляторів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення установ та слідчих ізоляторів продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

Суд вважає, що залучення засудженого до виконання робіт з благоустрою, які не перевищують дві години на день, не свідчить про стійке сумлінне ставлення засудженого до праці та не вказує на те, що зусилля засудженого стати на шлях виправлення свідчать про необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, яке буде більшою мірою відповідати його меті та буде сприяти перевихованню засудженого, дозволить йому успішно інтегруватися в суспільство та стати для нього корисним та запобігти можливості вчинити нові правопорушення.

Відповідно до даних довідки про заохочення та стягнення засудженого від 15.06.2023 року за весь час відбування покарання засудженому ОСОБА_6 04.01.2023 року оголошено подяку (за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; згідно з п.14 ст.134 КВК України дисциплінарних стягнень не має (а.с. 3).

У довідці про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 від 11.10.2023 року вказано, що до останнього 04.01.2023 року застосовано вищевказане заохочення (подяка), а також 23.11.2021 року накладено стягнення попередження (за порушення правил поведінки), яке погашене (а.с.68).

Слід зазначити, що застосування заходів заохочення полягає в тому, що основною підставою для прийняття рішення про їх застосування повинна бути об`єктивна оцінка всієї правомірної поведінки засудженого під час відбування покарання.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Крім того, обов`язковими умовами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є відбуття визначених ч.3 ст.81 КК України частин покарання в залежності від ступеня тяжкості вчиненого злочину, форми вини та кримінального минулого засудженого.

Судом встановлено, що строк початку відбування покарання засудженому рахується з 07.09.2019 року, кінець строку 07.09.2024 року, призначеного судом покарання із застосуванням ст.69 КК України за умисний особливо тяжкий злочини (ч. 1 ст. 115 КК України).

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, і хоча він відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще майже 11 місяців, що є значним терміном для звільнення, на який потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Таким чином, на переконання суду, з врахуванням згаданих вище обставин справи в даному випадку відсутні достатні правові підстави для застосування до засудженого ст. 81 КК України, оскільки процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Вище зазначене свідчить про те, що засуджений не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, що є підставою для умовно-дострокового звільнення. Під час розгляду подання не наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим. Тому в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.6 КВК України, ст.81 КК України, керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 , засудженого 07.09.2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст. 115 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1