Справа № 159/3468/23
Провадження № 1-кс/159/2387/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув клопотання прокурора Ковельськогої окружної прокуратури Волинській області, про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту по кримінальному провадженню №0000899 до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, не судимого.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.153 КК України, запобіжний захід до якого застосовано у виді цілодобового домашнього арешту строком до 30.09.2023р.

ВСТАНОВИВ

Прокурор ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з метою забезпечення ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник, заперечував проти продовження запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи захисника.

Слідчим суддею встановлено, що стосовно ОСОБА_5 переданий до суду обвинувальний акт за ч. 3 ст.153 КК України. Підготовче судове засідання у суді не призначене.

Таким чином, клопотання підлягає розгляду в порядку ч.6 ст. 199 КПК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 30.06.2023р. близько 12 год. 00 хв., він, перебуваючи, неподалік будинку №1 по провулку Шевченка в м. Ковель, Волинської області, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи мету вчинення дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканність, діючи умисно, з мотивів задоволення статевої пристрасті, підійшов зі спини до неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого руками штовхнув потерпілу в корпус тіла та прикладаючи фізичні зусилля, з метою придушення волі потерпілої та здатності активного опору, притиснув її до стіни згаданого вище будинку. В подальшому, користуючись вказаним моментом та розгубленістю неповнолітньої потерпілої внаслідок його раптових дій, ОСОБА_5 просунув руку під сукню із заду потерпілої та рукою стискав її сідниці і в цей час іншою рукою стискав її оголені груди, після чого вийняв руку з під спідниці на провів нею по тулубу направляючи під спідницю спереду у напрямку статевих органів неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 доторкнувся пальцями до білизни неповнолітньої потерпілої та намагався проникнути рукою під білизну безпосередньо до статевих органів, однак не зміг вчинити цього, оскільки остання почала чинити опір.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» у національному законодавстві не визначене, то, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд має враховувати позицію Європейського Суду з прав людини, відображену у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Кущ проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Наявність у суді обвинувального акту вказує на те, що обвинувачений дійсно при встановлених досудовим слідством обставинах міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років.

Ухвалою суду 02.07.2023р. до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, для забезпечення ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Ухвалою 29.08.2023р. ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу та обов`язків до 30.09.2023р.

На теперішній час обвинувачений, офіційно не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, одружений, дружина непрацездатна по догляду за новонародженою дитиною, він хоча і не судимий, але перебуває під судом за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, потерпіла та свідки судом не допитані. Таким чином слідчий суддя дійшов висновку, що наявні ризики переховування, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшилися та обвинувачений потребує стороннього контролю, яким за своєю суттю забезпечить запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Для досягнення дієвості мети застосування запобіжного заходу, домашній арешт слід застосувати на строк два місяці.

Застава не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки у нього відсутні грошові кошти.

Особисте зобов`язання, незважаючи на особу обвинуваченого не заслуговує на довіру, оскільки він обвинувачується у тяжкому злочині, тому вказаний запобіжний захід не забезпечить постійного контролю за обвинуваченим з метою попередження ризиків незаконного впливу на потерпілу, свідків та переховування від правосуддя з метою ухилення від відповідальності у випадку визнання його винуватим за вчинене правопорушення.

Особи, які б могли поручитися за належну процесуальну поведінку обвинуваченого відсутні.

Доводи сторони захисту, що обвинувачений під час дії домашнього арешту не порушував запобіжного заходу не є переконливими, оскільки належне виконання запобіжного заходу є обов`язком обвинуваченого. Порушення таких обов`язків несе наслідки для обвинуваченого у виді застосування більш жорсткого запобіжного заходу і не вказує на обставини, що вищезазначені ризики відпали.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 181, 193,196, 199 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.153 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту заборонивши йому залишати житло за адресом АДРЕСА_1 цілодобово, з покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, утримуватися від спілкування із потерпілою, свідками.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання ним обов`язків, покладених цією ухвалою, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Датою закінчення дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених обов`язків визначити 28.11.2023р.

Контроль за виконанням ухвали в частині домашнього арешту покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1