Справа № 202/1120/24
Провадження № 1-кс/202/806/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000641 від 04.12.2023, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який народився у м. Дніпропетровську, офіційно неодруженому, який має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимому, непрацюючому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб на території України введено воєнний стан, який в подальшому був неодноразово продовжений.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27 вересня 2023 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись невстановленому місці, переслідуючи корисливий мотив, направлений на отримання незаконного прибутку та швидкого збагачення, достовірно знаючи, що на території України Указами Президента введено воєнний стан, вступили в попередню злочину змову та домовились про вчинення особливо тяжких злочинів, а саме вчинення вимагання передачі чужого майна, з погрозою застосування насильства над потерпілим та з погрозою пошкодження чи знищення його майна, або майна, що перебуває в його віданні.

Відповідно до попередньої змови, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , передбачили наступне: пошук потенційних потерпілих серед осіб-підприємців, які здійснюють свою діяльність в м. Дніпро; створення штучного конфлікту з вказаною особою, під надуманим приводом; висловлювання погроз застосування насильства до потерпілого, а також погроз пошкодження чи знищення його майна, або майна, що перебуває в його віданні; вимагання від потерпілого передачі грошових коштів, за вирішення «конфлікту» та/або за сплату неіснуючого боргу; вимагання від потерпілого передачі грошових коштів щомісячно, за не перешкоджання здійснення ним підприємницької діяльності; вимагання від потерпілого передачі так званих «відступних», тобто всіх наявних в нього грошових коштів та майна, за не перешкоджання здійснення ним підприємницької діяльності в подальшому, та «звільнення» його від сплати щомісячних «платежів».

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27 вересня 2023 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, з корисливих мотивів, реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на вимагання передачі чужого майна, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та діє по теперішній час воєнний стан, обрали об`єктом своїх злочинних посягань раніше незнайомого їм ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є фізичною особою-підприємцем, та разом із своїм партнером ОСОБА_10 , здійснює діяльність із передачі в оренду автомобілів, в тому числі із правом викупу, фізичним особам.

Так, 28 вересня 2023 року, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , зателефонував ОСОБА_10 , та повідомив про те, що він, нібито придбав на автомобільній площадці автомобіль марки Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , і необхідно щоб останній надав йому генеральну довіреність на продаж вказаного автомобіля.

Встановлено, що вказаний автомобіль перебував в оренді у гр. ОСОБА_11 , який взяв грошові кошти в борг у представників вказаної автомобільної площадки, та в якості застави залишив вказаний автомобіль, який в подальшому, не маючи на це законних підстав, нібито неофіційно придбав ОСОБА_7 .

В зв`язку з тим, що ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_9 вищевказаний автомобіль не продавали, останній домовився про зустріч з ОСОБА_7 , для з`ясування всіх обставин з приводу даного факту.

28 вересня 2023 року, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , на автомобілі марки Toyota Sequoia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 прибув до Залізничного вокзалу, який розташований за адресою м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, де зустрівся з ОСОБА_9 .

В ході спілкування, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та по теперішній час діє воєнний стан, висловив протиправну вимогу ОСОБА_9 про передачу йому грошових коштів в розмірі 3 000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України, станом на момент вчинення злочину складало 109 705 гривень 80 копійок, на що ОСОБА_9 відмовився, посилаючись на те, що він не закладав вказаний автомобіль на автомобільній площадці, і що ОСОБА_11 не мав права цього робити, оскільки автомобіль йому не належав, і якщо ОСОБА_7 хоче повернути грошові кошти, які він нібито віддав менеджеру автомобільної площадки, то він має звертатись саме до вказаного менеджеру, а не до нього, як до фактичного власника автомобіля. На що ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, створюючи штучну конфліктну ситуацію, повторно висловив вимогу ОСОБА_9 про передачу йому грошових коштів в розмірі 3 000 доларів США, та в разі відмови висловив погрози пошкодження або знищення вищевказаного автомобіля, шляхом його повного спалення.

Після чого, 28.09.2023 приблизно в 18:00 годин, ОСОБА_9 , на вимогу ОСОБА_7 , прибув до приміщення кафе «Mixtura», яке розташоване за адресою м. Дніпро, пл. Соборна, 9а, де зустрівся з ОСОБА_7 , та раніше не знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Надалі, в ході спілкування, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та в теперішній час діє воєнний стан, висловили протиправну вимогу ОСОБА_9 про передачу їм грошових коштів в розмірі 3 000 доларів США, в якості сплати за повернення автомобіля Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_1 , на що ОСОБА_9 , сприймаючи погрози вищевказаних осіб, щодо пошкодження або знищення шляхом повного спалення вищевказаного автомобіля як реальні, діючи всупереч своєї волі, погодився на передачу вказаної суми грошових коштів.

Після чого, ОСОБА_7 , надав вказівку ОСОБА_8 та ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 проїхати до відділення банку «Ideabank», де останній повинен був зняти з особистої банківської картки готівкові кошти, які в подальшому повинен був передати ОСОБА_7 .

В зв`язку з чим, ОСОБА_9 , діючи проти своєї волі, реально побоюючись за стан автомобіля Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_1 , який був йому ввірений ОСОБА_10 , погодився, та в супроводі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , прибув до відділення банку «Ideabank», яке розташоване по вул. Артема-Шевченко, де з особистої картки № НОМЕР_3 зняв грошові кошти в розмірі 60 000 гривень, та в супроводі вищевказаних осіб повернувся до кафе «Mixtura».

В цей же момент, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та в теперішній час діє воєнний стан, висловив протиправну вимогу ОСОБА_9 про передачу їм грошових коштів в розмірі 60 000 гривень, в якості сплати половини боргу за повернення автомобіля Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_1 , на що ОСОБА_9 , сприймаючи погрози вищевказаних осіб, щодо пошкодження або знищення шляхом повного спалення вищевказаного автомобіля як реальні, діючи всупереч своєї волі, передав ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 60 000 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та в теперішній час діє воєнний стан, висловив протиправну вимогу ОСОБА_9 про передачу їм грошових коштів в розмірі 20 000 гривень щомісячно, за не перешкоджання здійснення ним підприємницької діяльності, та за подальше врегулювання можливих конфліктів з особами, із числа кримінального світу, на що ОСОБА_9 відмовився.

В зв`язку з чим, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, висловили погрози застосування відносно потерпілого ОСОБА_9 насильства, та погрози, щодо пошкодження або знищення всього його майна, та майна, що було йому ввірене, в разі не сплати їм вказаної щомісячної «данини».

28.10.2023 приблизно в 09:00 годин, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з відома ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та в теперішній час діє воєнний стан, на автомобілі марки Mercedec-Benz VITO, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , прибули до офісного приміщення ОСОБА_9 , розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 122к, де висловили останньому вимогу про передачу їм грошових коштів в розмірі 20 000 гривень, в якості оплати за те, що вони не перешкоджають здійсненню ним підприємницької діяльності, на що ОСОБА_9 , реально побоюючись за своє життя та здоров`я, а також за ввірене йому майно, а саме автомобілі, всупереч своєї волі, передав вказаним особам грошові кошти в розмірі 20 000 гривень.

Надалі, 25.11.2023 приблизно в 09:30 годин ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на автомобілі марки Mercedec-Benz VITO, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , та ОСОБА_7 на автомобілі марки Toyota Sequoia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , діючи за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та в теперішній час діє воєнний стан, прибули до офісного приміщення ОСОБА_9 , розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 122к, де висловили останньому вимогу про передачу їм грошових коштів в розмірі 60 000 гривень, в якості оплати за те, що вони не перешкоджають здійсненню ним підприємницької діяльності, на що ОСОБА_9 , відмовився, та повідомив, що в нього не має грошових коштів.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 висловили вимогу ОСОБА_9 про продаж належних або ввірених йому автомобілів, і подальшу передачу їм грошових коштів в розмірі 50 % від отриманої суми. Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, увімкнули газовий балон з пальником з п`єзо підпалом та у працюючому стані, повернули його вогнем до обличчя ОСОБА_9 , і висловили погрози насильства, в разі, якщо ОСОБА_9 не передасть їм грошові кошти в розмірі 60 000 гривень. Одночасно з цим, ОСОБА_7 , діючи узгоджено з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , висловив вимогу ОСОБА_9 про передачу їм грошових коштів в розмірі 25 000 доларів США, в якості «відступних», за не перешкоджання здійснення ним підприємницької діяльності в подальшому, та «звільнення» його від сплати щомісячних «платежів».

25 листопада 2023 року приблизно в 14:00 годин, ОСОБА_9 , знаходячись за адресою м. Дніпро, пр. Петровського, на вимогу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , всупереч своєї волі, передав останньому грошові кошти в розмірі 60 000 гривень, в якості оплати за те, що вони не перешкоджають здійсненню ним підприємницької діяльності.

13 січня 2024 року приблизно в 08:35 годин, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з відома ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, на автомобілі марки Mercedec-Benz VITO, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , прибули за адресою АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_9 , та в телефонному режимі висловили останньому вимогу проїхати з ними на зустріч до ОСОБА_7 , на що ОСОБА_9 , реально побоюючись за своє життя та здоров`я, сів у вищевказаний автомобіль, та у супроводі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , прибув до автомобільної заправочної станції «U.GO», яка розташована за адресою вул. Бабенка, проспект Слобожанський, 1, Слобожанське, Дніпропетровська область, де зустрівся з ОСОБА_7 .

В ході спілкування, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та в теперішній час діє воєнний стан, висловили ОСОБА_9 протиправну вимогу про передачу їм грошових коштів в якості оплати за те, що вони не перешкоджають здійсненню ним підприємницької діяльності, та в якості сплати за неіснуючий борг, в розмірі 64 000 доларів США та 60 000 гривень, на що останній відмовився.

Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , висловили вимогу потерпілому показати всі наявні в нього поточні банківські рахунки, та кількість грошових коштів на вказаних рахунках, та виявили наявність грошових коштів на рахунках.

В зв`язку з вищезазначеним, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, висловили ОСОБА_9 вимогу, яка супроводжувалась погрозами застосування насильства, про переказ грошових коштів з банківських карток останнього на банківську картку НОМЕР_5 , в якості оплати за те, що вони не перешкоджають його підприємницькій діяльності, та в якості сплати за неіснуючий борг.

13 січня 2024 року приблизно в 11:00 годин, реально побоюючись за своє життя та здоров`я, діючи в супереч своєї волі, ОСОБА_9 , в присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , на вимогу останніх, здійснив переказ грошових коштів, а саме:

З банківської картки АТ «Приватбанк» № НОМЕР_6 на картку НОМЕР_5 , в розмірі 7 000 гривень;

З банківської картки «Ideabank» № НОМЕР_3 на картку НОМЕР_5 , в розмірі 20 000 гривень.

Одночасно з цим, ОСОБА_9 , реально побоюючись за своє життя та здоров`я, діючи в супереч своєї волі, на вимогу ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , передав останньому грошові кошти в розмірі 5 000 гривень, купюрами номіналом 500 гривень: ЗЗ0603828, АЛ8440357, ГН2891593, 3Г4467517, ЄB4453436, ВД6943309, BЗ3286192, BЄ7381132, БВ2700417, БВ0458740.

В подальшому, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 , з метою конспірації своїх злочинних дій, та надання видимості законності вказаних злочинних дій, а саме вимагання, шляхом застосування психологічного тиску змусили ОСОБА_9 , під відеозапис, який здійснював ОСОБА_8 на власний мобільний телефон, власноруч написати розписку про неіснуючий борг, в розмірі 19 000 доларів США, та про зобов`язання передати вказаним особам належні або ввірені йому транспортні засоби.

Одночасно з цим, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, направленого на вимагання передачі чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та в теперішній час діє воєнний стан, висловили ОСОБА_9 протиправну вимогу про передачу їм грошових коштів в якості оплати за те, що вони не перешкоджають його підприємницькій діяльності, та в якості сплати за неіснуючий борг, в розмірі 10 200 доларів США та 30 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в період часу з 27.09.2024 по 23.01.2024 року, вимагали від потерпілого ОСОБА_9 та отримали грошові кошти у розмірі 232 000 грн.

Таким чином потерпілому ОСОБА_9 , кримінальним правопорушенням заподіяна матеріальна шкода в розмірі 232 000 гривень, що завдало значної шкоди потерпілому.

23.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків неналежної процесуальної поведінки, є необхідність в обранні підозрюваному безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що і просив суд.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він не погоджується з обґрунтованістю підозри щодо нього і вважає, що не вчиняв ніяких злочинних дій. Крім того зазначив, що усі заявлені у клопотанні ризики є лише припущенням сторони обвинувачення. Просив у задоволенні клопотання відмовити або обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію підозрюваного, надав матеріали, які характеризують ОСОБА_5 та додатково пояснив, що прокурором не доведена а ні обґрунтованість підозри, а ні наявність ризиків. Крім того, просив слідчого суддю під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу врахувати, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язку за місцем проживання. Просив у задоволенні клопотання відмовити або обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши доводи, якими обґрунтовується клопотання та які надані стороною захисту, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000641 від 04.12.2023.

23.01.2024 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за обставин викладених вище.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

У судовому засіданні прокурором доведене, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст.189 України, що підтверджується матеріалами клопотання, а саме: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами огляду речей потерпілого ОСОБА_9 , із додатками до них у вигляді стенограми; протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 фотознімків для впізнання; протоколом огляду та вручення грошових коштів потерпілому ОСОБА_9 ; протоколами про проведення негласних слідчих розшукових дій відносно підозрюваного; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , тощо.

Таким чином, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкримінований йому злочин.

При цьому слідчий суддя зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що необхідні для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення.

Як вбачається з пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту достатніх підстав (доказів). У цьому контексті необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені пунктами 1 та 3 частини 7 статті 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання зазначеного вище втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Крім того, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного (стаття 42 КПК України) значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), вона набуває можливостей активно себе захищати, відстоювати свою позицію в кримінальному провадженні. Отже з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі.

Також слідчий суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у даному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України, є злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі). Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_5 можливості переховуватися від органу слідства та суду, зокрема, про відсутність перешкод для ОСОБА_5 покинути територію Дніпропетровської області свідчить те, що він міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання не має, нерухомого майна у м. Дніпрі не має, але при цьому має широке коло знайомств, а отже за допомогою дружніх зв`язків має змогу переховуватися у бідь-якому регіоні України.

Крім того, у судовому засіданні прокурором доведене, що обґрунтовано існує ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки він офіційно не працює, а отже немає сталого доходу, що дає підстави виявити ті характерні ознаки, які підкріплюють твердження про небезпеку вчинення підозрюваним спроб вчинити інший злочин корисливої спрямованості.

Щодо ризику впливу на інших учасників кримінального провадження (потерпілого, підозрюваних, свідків) слідчий суддя зазначає, що існує ризик впливу ОСОБА_5 на інших підозрюваних за провадженням та потерпілого, оскільки йому відомі їх анкетні дані, а тому він без будь-яких перешкод, шляхом підкупу або умовлять, зможе змусити їх давати необхідні йому показання, які будуть заважати встановленню об`єктивної істини у справі.

Існування відповідного ризику обумовлено і тим, що показання інших підозрюваних щодо обставин вчинення злочину мають значення для кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на підозрюваних у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Інших ризиків слідчим суддею не встановлено.

Також слідчим суддею оцінено в сукупності такі обставини: у разі визнання вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину, йому загрожує відбування покарання у вигляді позбавлення волі; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, тощо.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першою статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурором доведене, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, оскільки перебуваючи під домашнім арештом або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_5 без будь-яких перешкод зможе переховуватися від слідства та суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Розглядаючи питання щодо обрання ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя виходить із того, що частина 3 ст.176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі, але враховує, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На даній стадії кримінального провадження, з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_5 злочину, слідчий суддя вважає необхідним скористатися своїм правом не визначати розмір застави підозрюваному, так як перебування ОСОБА_5 під дією застави об`єктивно не зможе запобігти встановленому слідчим суддею ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193,194 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 23 січня 2024 по 22 березня 2024 року.

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала втрачає силу 23.03.2024 року о 00 год. 00 хв., якщо строк тримання під вартою не буде продовжено.

Продовження цього строку можливе у порядку передбаченому ст.199 КПК України

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 26.01.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1