ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/760/19 Номер провадження 11-кп/814/2567/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000165 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Гребінка Полтавської області, українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченому за ч.3 ст. 187 КК України,

продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 2 місяці до 11.12.2023 включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він разом з ОСОБА_8 вчинили розбійний напад за місцем проживання ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалення рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_7 обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити заставу у відповідному розмірі.

Свою апеляційну скаргу мотивував тим, що жодні, наведені у клопотанні прокурора ризики не доведені, не надано доводів на підтвердження ризиків, вказаних у клопотанні, а суворість покарання не може бути підставою для тримання під вартою. Не вказує прокурор і нових доказів для аргументації наявності ризиків.

Стверджує, що обвинувачений не мав та не має намірів будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Зазначає про тривале перебування обвинуваченого під вартою, а саме ОСОБА_7 з часу затримання 30.05.2019 весь час перебуває під вартою та суд не навів додаткових аргументів для продовження запобіжного заходу.

Не враховано, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, матеріально утримує сім`ю, має на утриманні малолітню дитину, має захворювання, потребує медичного обстеження, позитивно характеризується.

Тому вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000165 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України. В судовому засіданні 13 жовтня 2023 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.12.2023 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , а саме особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, те, що вказаний злочин вчинено групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні лише розпочато, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Також, суд належним чином врахував, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні у співучасті з іншою особою особливо тяжкого злочину у спосіб, які свідчать про високий ступінь суспільної небезпеки. При цьому при вирішенні питання про запобіжний захід необхідно звертати вагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

При цьому будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинуваченого під вартою за станом здоров`я, а також неможливість отримати лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, судом не встановлено та учасниками провадження таких доказів не надано.

Позитивна характеристика, наявність сім`ї та постійного місця проживання є недостатніми обставинами для того, щоб дійти висновку про відсутність ризиків.

Щодо доводів захисника про тривале перебування обвинуваченого під вартою необхідно зазначити, що при продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд врахував особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Також колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, і тривалість перебування обвинуваченого під вартою не є самостійною підставою для скасування такого запобіжного заходу.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд правильно, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, не визначав обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4