Справа №718/2777/23
Провадження №1-кп/718/113/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань, кримінальне провадження №0000215 від 27.07.2023 з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіцмань, Кіцманського району, Чернівецької області, українки, громадянки України, із вищою освітою, розлученої, на утриманні має малолітню дитину, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинувачено ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 ,-

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Постановою Кіцманського районного суду від 04.05.2023 по справі № 718/1274/23, яка набрала законної сили 16.05.2023, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Незважаючи на постанову Кіцманського районного суду від 04.05.2023 по справі № 718/1274/23, з якою ОСОБА_3 ознайомлена, оскільки безпосередньо приймала участь при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення, та отримала її копію, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилилась від виконання постанови суду, що набрала законної сили та продовжувала керувати транспортними засобами за наступних обставин.

Так, не виконуючи рішення суду, 14.07.2023 о 21:20 ОСОБА_3 по вул. Незалежності, 29 в м. Кіцмань Чернівецького району Чернівецької області, керувала транспортним засобом марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 , була зупинена працівниками СРПП Відділення поліції№ 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області та відносно останньої винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14.07.2023 (серія БАД № 131336) за ч.4 ст. 126 КУпАП, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

Продовжуючи умисно не виконувати рішення суду, яким її позбавлено права керування транспортними засобами, ОСОБА_3 26.07.2023 о 17:22 по вул. Незалежності в м. Кіцмань Чернівецького району, Чернівецької області, керувала транспортним засобом «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не працював задній лівий стоп сигнал, за, що була зупинена працівниками СРПП Відділення поліції № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області та відносно останньої складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рухувід 26.07.2023 (серія БАД № 131340) за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 в період часу з липня 2023року систематично вчиняла умисні дії, спрямовані на умисне невиконання рішення суду, яким її позбавлено права керування транспортними засобами.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Позиція учасників провадження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), після роз`яснення їй суті обвинувачення, свою вину у вчиненному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 382 КК України - визнала повністю. Пояснила, що всі обставини, викладені у пред`явленому їй обвинуваченні відповідають дійсності. Накладені на неї штрафи за вчинення адміністративних правопорушень сплатила частково, зобов`язалась заборгованість погасити якнайшвидше. Про постанови суду, якою її позбавлено право керувати транспортними засобами, вона знала, отримала копію в суді, а відтак сідаючи за кермо, усвідомлювала, що чинить протиправно. Після 26.07.2023 за кермо жодного разу не сідалі, у вчиненому щиро розкаюється, просить призначити покарання у вигляді штрафу, при цьому врахувати те, що перебуває в стані вагітності.

Захисник ОСОБА_5 просив суд суворо не карати обвинувачену, призначити їй штраф та врахувати те, що ОСОБА_8 перебуває в стані вагітності, штраф в межах ВП № 72175142 частково в сумі 10 000 грн. сплатила, раніше не судима, керувати транспортним засобом більше не намагається.

Прокурор ОСОБА_9 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, вказала на необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України доведена повністю.

Оскільки обвинуваченою, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозуміла зміст пред`явленого їй обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності її позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів справи, які характеризують її особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченої, надані нею у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України, за обставин наведених у вироку.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки остання умисно не виконувала постанови суду, що набрала законної сили.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Так, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких, дані про особу винної, яка раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, ніде не працює, на утриманні має неповнолітню дитину, 2012 року народження, розлучена, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Як вбачається із оригінала заключення ЛКК №49/309 від 27.09.2023 Кіцманської БЛІЛ, ОСОБА_8 встановлено діагноз : вагітність 16 тижнів. (а.с.22)

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Кіцманському ВДВС є ряд відкритих виконавчих проваджень, в тому числі і ВП № 72175142 про стягнення штрафу 17 000 грн. за ст.130ч.1КУпАП від 04.05.2023 року, де боржником являється ОСОБА_3 . Згідно відомостей виконавчого провадження, а також копій квитанцій наданих Маколінець (Куцак) в судовому засіданні на суму 10 000 грн. від 15.11.2023, на суму 7890 грн. від 09.05.2023 обвинувачена частково погасила заборгованість за наявними штрафами.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 судом не встановлено .

Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної .

Беручи до уваги зазначене, а також те, що обвинувачена перебуває в стані вагітності, крім того ще й самостійно виховує дитину, 2012 року народження, переконувала суд в щирості своїх намірів виправити свою протиправну поведінку, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 8500 гривень.

При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, та відсутності обтяжуючої обставини, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що ОСОБА_3 ,слід призначити покарання у виді штрафу, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Мотиви інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило, а тому беручи до уваги бездоганну поведінку обвинуваченої під час досудового розслідування та судового розгляду, відсутність підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої, оскільки відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав, - суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати - відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України вумовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395,615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:

- 2 відеодиски «ALERUS» DVD+R - залишити в матеріалах кримінальному провадженні (м.к.п.34, 63).

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК Українисуд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя: ОСОБА_1