Справа № 645/2359/19
Провадження № 1-кп/645/62/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурора ОСОБА_6 звернулась із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів посилаючись на ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обґрунтовуючи його тим, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, не зменшились.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, просила суд змінити запобіжний захід на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, вказуючи, що ризики, на які посилається прокурор не доведені, а обвинувачений ОСОБА_7 вже тривалий час перебуває під вартою. Захисник вказувала, що посилання прокурора на те, що обвинувачений може переховуватись від суду є неспроможним, оскільки ОСОБА_5 вважає кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, невірною та зацікавлений у встановленні істини по справі. Також, захисник зазначила, що ОСОБА_5 активно сприяв слідству, частково визнає свою вину. Стосовно посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 може вчинити інший злочин, вказала на те, що цей ризик також є не підтвердженим, оскільки поведінка обвинуваченого спрямована на те, щоб суд з`ясував всі обставини справи та як найшвидше закінчив її розгляд. Крім того, захисник зазначала, що важкість злочину є недоведеною, у обвинуваченого міцні соціальні зв`язки. Враховуючи викладене, просила суд змінити запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника в повному обсязі.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту ст. 197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В цьому кримінальному провадженні йдеться про можливе вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Вирішуючи питання щодо існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, визначених статтею 177 КПК, суд виходить з наступного.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Прокурор посилалася як на підставу застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити новий злочин, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Суд вважає, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним оскільки обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, так як санкція ч.1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є реальним, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходів, а отже наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою, у подальшому може скоїти нові злочини.

Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, можна прийти до вмотивованого висновку про те, що ризики, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , є актуальними і наразі, що дає обґрунтовані підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому суд вважає доцільним продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали, наразі відсутні, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який - відсутні, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

Крім того, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 331, 372 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 02 лютого 2024 року, включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ув`язненого.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 06.12.2023 року.

Суддя ОСОБА_1