Справа № 352/475/22
Провадження № 1-кп/352/77/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську об`єднане кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000029 від 03.02.2022 р. та за № 0000070 від 31.03.2022 р. про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, українця, громадянки України, не військовозобов`язаного, депутатам не обирався, якому пам`ятку про його права та обов`язки вручено під розписку, раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , розлученого, утриманця однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 , з середньою освітою, офіційно не працюючого, українця, громадянки України, військовозобов`язаного, депутатам не обирався, якому пам`ятку про його права та обов`язки вручено під розписку, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Підсудний ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вказане кримінальне правопорушення підсудні вчинили при таких обставинах:

15.12.2021 р. приблизно о 11:00 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прибули до місця проживання ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_2 , де спілкувались на побутові теми.

Надалі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з дозволу ОСОБА_7 зайшли до середини приміщення житлової кімнати будинку, де розпочали словесну суперечку з ОСОБА_7 щодо наявності у останнього їхнього майна, яке було викрадене напередодні невідомими особами. В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, перебуваючи у житловій кімнаті, ОСОБА_4 застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, нанісши ОСОБА_7 декілька ударів долонею лівої руки в праву частину обличчя, чим спричинив фізичну біль та не завдав тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом та бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 віднайшли та відкрито викрали мобільний телефон марки «NOMI», модель «І2401», в корпусі червоно-чорного кольору вартістю 287 грн., мобільний телефон марки «SAMSUNG», мод. GT-E1282T, в корпусі червоно-чорного кольору вартістю 260 грн., секатор металевий, з ручками накладками з полімерного матеріалу червоного кольору вартістю 48 грн., пульт дистанційного керування антени телебачення вартістю 52 грн. та пару чобіт з поліуретану, зеленого кольору вартістю 346 грн.

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишили місце вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 993грн.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого їм в обвинувальних актах кримінального правопорушення визнали повністю, в скоєному щиро розкаялися і вибачившись перед потерпілим дали суду показання, в яких повністю підтвердили факт та обставини скоєного ними кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудні просять суд суворо їх не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні потерпілому їхніми неправомірними діяннями збитки відшкодували в повному обсязі в добровільному порядку, жодних претензій останній до них немає.

Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду письмову заяву в якій ствердив, що йому повністю відшкодовано спричинену обвинуваченими шкоду, жодних претензій до останніх немає. Просить суд кримінальне провадження відносно обвинувачених розглядати за його відсутності, не призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суворе покарання пов`язане з ізоляцією їх від суспільства.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнали повністю, а також те, що вони не оспорюють фактичні обставини вказані в обвинувальних актах, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів, розуміють неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудних та дослідженням доказів, які характеризують їх особи. Обвинувачені та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, так як вони за попередньою змовою групою осіб, вчинили відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудних обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудні в скоєному щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, заподіяні потерпілому збитки відшкодували в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудним покарання, суд враховує думку потерпілого щодо несуворості міри покарання, яку слід призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також приймає до уваги і те, що :

обвинувачений ОСОБА_5 на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; працюючи хоч і неофіційно, проте займається суспільно-корисною працею і має легальний дохід; має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; має незадовільний стан здоров`я; його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину;

обвинувачений ОСОБА_4 працюючи хоч і неофіційно, проте займається суспільно-корисною працею і має легальний дохід; має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; являється утриманцем однієї малолітньої дитини; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; має незадовільний стан здоров`я; його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину; перебуває на обліку в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської облради» з діагнозом : «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Стан абстиненції, ускладнений делірієм»; перебуває на обліку в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» з діагнозом : «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, тривожно - параноїчний синдром». Згідно висновків судово-психіатричної експертизи № 103/2022 від 12.05.2022 р., ОСОБА_4 психічними розладами, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, виявляє ознаки розладів психіки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, даних про особи обвинувачених, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливе без ізоляції їх від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у виді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудних норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання суд вважає буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ними, з покаранням призначеним останнім.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання щодо обрання чи заміни запобіжного заходу обвинуваченим до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Питання про речові докази та понесені по даному кримінальному провадженні судові витрати, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 : обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 прокласти на орган пробації за місцем проживання останнього.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 : обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 прокласти на орган пробації за місцем проживання останнього.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався, як і підстави для його обрання останнім до вступу вироку в законну силу відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон марки «NOMI», модель «І2401», в корпусі червоно-чорного кольору, мобільний телефон марки «SAMSUNG», мод. GT-E1282T, в корпусі червоно-чорного кольору, секатор металевий, з ручками накладками з полімерного матеріалу червоного кольору, пульт дистанційного керування антени телебачення, пару чобіт з поліуретану, зеленого кольору (а.с. 128) - повернути за приналежністю потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь держави - по 943,85 грн. з кожного понесених Івано-Франківським відділенням КНДІСЕ МЮ України судових витрат на проведення судової товарознавчої експертиз № 643/733-736/22-28 від 18.02.2022 р.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_8