Справа №585/3727/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - Шульга
Номер провадження 11-кп/816/760/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Незаконне заволодіння транспортним засобом
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 15 грудня 2023 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ст. 177 КПК України, існують та не зменшилися і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2023 року, продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 години 10 лютого 2024 року, з визначенням розміру застави.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2023 року скасувати та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на те, що інкримінований йому злочин він не вчиняв. Також, апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що має на утриманні хворих батьків, які потребують постійного догляду. Крім того, він є студентом коледжу та бажає продовжувати навчання.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 (шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) та прокурор повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення обвинуваченому та захиснику. Від прокурора та захисника надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, призначеного попереднім вироком. Також у суді розглядається інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України. Окрім того останній неодноразово не прибував до суду, у зв`язку з чим ухвалою суду застосувався привід обвинуваченого.

Суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 злочину, який віднесено до категорії тяжкого, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років, що у сукупності з даними про особу обвинуваченого, який не має сталих соціальних зв`язків, свідчать, що існує реальний ризик його переховування від суду та вказує на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку. Так, останній розуміючи, що один із злочинів є тяжким, може вчинити спроби направленні на переховування від суду.

Окрім того, про наявність вказаного ризику свідчить також те, що обвинувачений неодноразово не прибував до суду, у зв`язку з чим ухвалювалося рішення про привід останнього до зали судового засідання.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характеру злочину в яких він обвинувачується, додатково свідчить про правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, є ускладненим.

Наявність ризику, вчинити обвинуваченим інше кримінальне правопорушення обумовлена тим, що останній вже був раніше судимим, проте на шлях виправлення не став та вчинив злочин в період іспитового строку, встановленого вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2018. Окрім того до суду надійшло ще один обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Викладене свідчить про те, що ОСОБА_5 знаходячи на волі продовжить злочинну діяльність та вчинить нові кримінальні правопорушення.

Твердження обвинуваченого про те, що до нього можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, колегія суддів вважає не обґрунтованими та не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доводів їх обґрунтованості.

Колегією суддів не може бути враховано доводи обвинуваченого про перебування на його утриманні хворих батьків та бажання продовжувати навчання в коледжі, оскільки вказані обставини існували також і до вчинення кримінального правопорушення та не стали стримуючим фактором для останнього.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

При розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого, апеляційний суд повинен уникати наскільки це можливо, будь-якого дублювання в збиранні та оцінці доказів, які мають значення для розгляду кримінального провадження щодо доведеності висунутого обвинувачення, яке здійснюється судом першої інстанції, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції повинен відбуватись впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно, доводи обвинуваченого про не визнання вини та не доведення факту вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, колегія суддів не бере до уваги.

Апеляційним судом також не було встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безумовною підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3