Справа № 715/84/24
Провадження № 1-кп/715/55/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2024 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004747 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, працюючого на посаді водія ТОВ «Маяк», раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 13.12.2023 року близько 12 год. 25 хв., керуючи вантажним автомобілем марки «DAF-XF» номерний знак НОМЕР_1 в складі напівпричепа марки «BODEX» номерний знак НОМЕР_2 , рухався по вул. Механізаторів в напрямку перехрестя з вул. Головною в с. Черепківці Чернівецького району Чернівецької області. Наближаючи до нерегульованого перехрестя, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надавши перевагу у русі велосипедистці ОСОБА_7 , яка рухалася по вул. Головній, що є головною по відношенню до вул. Механізаторів, зліва на право відносно напрямку руху вказаного автомобіля, водій якого почав здійснювати маневр повороту праворуч з виїздом на вул. Головну, де допустив наїзд на останню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, велосипедистці ОСОБА_7 спричинено смерть.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 вчинив у результаті порушення вимог п. 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП, а також п. 1.5, 2.3 (б, д), що сприяли порушенню Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав та пояснив, що керуючи вантажним автомобілем, він переконавшись в безпечності маневру, почав здійснювати поворот, проте не врахував, що в «сліпій» зоні автомобіля знаходилася ОСОБА_7 . Він щиро кається у вчиненому просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що у неї відсутні претензій майнового чи морального характеру до ОСОБА_6 . Просить суд не карати суворо обвинуваченого. Також вказала, що бажає, щоб страхова компанія відшкодувала їй шкоду завдану смертю матері.

За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та оголошенням письмових доказів, наданих прокурором, щодо речових доказів, судових витрат та характеризуючих матеріалів щодо обвинуваченого.

Суд вважає доведеним, що викладене в обвинуваченні діяння мало місце і містить склад злочину. Встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 є склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Як пом`якшуючі покарання обставини, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливості конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, зокрема, що ним вчинено необережний тяжкий злочин, всі обставини справи, в тому числі, що обвинувачений був не уважний під час здійснення маневру, особу винного, зокрема, що він вперше притягується до кримінальної відповідності, до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, позитивні характеристики по місцю проживання та роботи, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, його майновий стан, відсутність претензій з боку потерпілої.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому основну міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням і призначенням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

На думку суду, обвинуваченому ОСОБА_6 недоцільно призначати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобами виходячи із обставин вчинення злочину, а також враховуючи те, що право керування транспортним засобом є єдиним джерелом доходів обвинуваченого, на утриманні якого знаходиться малолітня дитина.

Враховуючи те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненому повністю доведена в судовому засіданні, а по справі є судові витрати, суд дійшов висновку стягнути їх з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому міру покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «DAF-XF» номерний знак НОМЕР_1 в складі напівпричепа марки «BODEX» номерний знак НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області - повернути власнику чи іншій уповноваженій особі, скасувавши арешт, накладений ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2023 року.

Речовий доказ: велосипед зеленого кольору, що знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області - повернути власнику чи іншій уповноваженій особі, скасувавши арешт, накладений ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2023 року.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 8 708 (вісім тисяч сімсот вісім) гривень 72 копійки.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя: