Справа № 161/8367/22 Провадження №11-кп/802/603/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686 від 29 липня 2021 року, за апеляційними скаргами представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Волинської обласної прокуратури ОСОБА_12 на вирок Турійського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Стобихівка, Камінь-Каширського району, Волинської області, українка, громадянка України, освіта повна вища, розлучена, пенсіонерка, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на неї наступних обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Початок іспитового строку обчислювати з дня проголошення вироку.

Цивільний позов КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради витрати на лікування в сумі 41364 (сорок одна тисяча триста шістдесят чотири) гривні 74 копійки.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуране Груп» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_9 завдану майнову шкоду (збитки) в розмірі 176355 (сто сімдесят шість тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 63 копійки, з яких 108767 (сто вісім тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 04 копійки шкода заподіяна здоров`ю, 67588 (шістдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 59 копійок шкода, заподіяна майну потерпілого.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3720 (три тисячі сімсот двадцять) гривень сплачених за проведення експертного дослідження, 10000 (десять тисяч) гривень витрати, сплачені на професійну правничу допомогу, 110 000 (сто десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а всього 123 720 (сто двадцять три тисячі сімсот двадцять) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи: № СЕ-19/103-21/6492-ІТ в сумі 1372 гривні 96 копійок, № СЕ-19/103-21/8473-ІТ в сумі 2745 гривень 92 копійки, № СЕ-19/103-21/8472-ІТ в сумі 2745 гривень 92 копійки, № СЕ-19/103-21/8471-ІТ в сумі 4118 гривень 88 копійок, а всього 10983 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 68 копійок.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходить на зберіганні на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП у Волинській області повернути власнику ОСОБА_7 ;

- мотоцикл «Shineray» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходить на зберіганні на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП у Волинській області передати в розпорядження ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуране Груп», в якості залишків фізично знищеного транспортного засобу.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано на підставі ухвал слідчого судді від 02.08.2021 року.

Згідно з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 , 28.07.2021 року, близько 16 години 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «MAZDA 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «Доманове Ковель Чернівці - Тереблече», зі сторони міста Ковель, Волинської області в напрямку місто Луцьк, Волинської області поблизу будинку № 19 по вулиці Луцькій, села Колодяжне, Ковельського району, Волинської області, не уважно стежила за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагувала на її зміну, перед зміною напрямку руху, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, завчасно до початку маневру не подала сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, виконуючи маневр повороту ліворуч на вулицю Лесі Українки, села Колодяжне, Ковельського району, Волинської області, не надала дорогу мотоциклу марки «SHINERAY XY400GY-3» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустила зіткнення зазначених вище транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла марки «SHINERAY XY400GY-3» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 10 від 13.04.2022 року комісійної судово-медичної експертизи Волинського обласного бюро судово-медичних експертиз отримав тілесні ушкодження у вигляді полі травми: відкритого перелому суглобових кінців лівої плечової і ліктьової кісток; закритого перелому правої стегнової кістки, перелому сідничної кістки справа, перелому дужки С4 хребця, перелому тіла С5 хребця, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»; відкритий перелом суглобових кінців лівої плечової і ліктьової кісток, закритий перелом правої стегнової кістки, перелом сідничної кістки справа, перелом дужки С4 хребця тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я згідно п.2.2.1 в) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»; перелом тіла С5 хребця до тяжкого тілесного ушкодження, що є небезпечним для життя згідно п.2.1.3 е) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення ОСОБА_7 п.2.3 б), п.9.4, п.10.1, п.16.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (з наступними змінами та доповненнями), а саме:

- п.2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.9.2 б) водій повинен подати вигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом;

- п.9.4 подати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 100 м у населених пунктах і за 150 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути незрозумілим для інших учасників руху. Подання сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів;

- п.10.1. - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.16.3 перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо та праворуч

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження(Том 2 а.с.33-39).

Не погоджуючись із вироком суду представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій, вважає вирок суду в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_9 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення майнової шкоди (збитку) в розмірі 67588,59 гривень - невірним, ухваленим з порушенням норм матеріальною та процесуального права, а тому таким, що підлягає скасуванню.

Вказує не те, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземній транспортних засобів», який є спеціальним для даних правовідносин. Відповідно до ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільною законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічні неможливим чи економічно необгрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (ст.30 Закону).

Згідно Висновку експерта № 2294 від 29.09.2022 року, наданого позивачем, визначено, що ремонт досліджуваного транспортного засобу є технічно неможливим, тому згідно «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державною майна України від 24.11.2003 року N 142/5/2092 (із змінами і доповненнямивартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості даного мотоцикла станом на момент ДТП (67 588,59 гривень).

Тоді згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» його власнику має відшкодовуватись різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Тому в такому випадку мала визначатись вартість залишків транспортного засобу (тобто вартість транспортного засобу після ДТП).

Однак, в даному випадку, вартість залишків мотоцикла Shineraу XY400GY-3 р.н. НОМЕР_2 не визначена, та не призначалася судова експертиза щодо визначення вартості залишків даного транспортного засобу. Але неврахування вартості залишків суперечить ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі ринкової вартості транспортного засобу до ДТП (67 588,59 гривень), не можуть бути задоволені, тому що згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - якщо ремонт транспортного засобу є технічно неможливим, його власнику страховиком відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Вказує на те, що якщо така різниця не визначена, то позовні вимоги до страховика (ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП») в цій частині (стягнення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну знищенням майна потерпілого) - задоволенню не підлягають, оскільки не доведені.

Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку застосував норму ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в попередній редакції Закону від 01.07.2004 року - 08.01.2012 року, що втратила чинність.

Просить вирок Турійського районного суду Волинської області від 13.06.2023 року в частині задоволення цивільного позову до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" щодо стягнення 67588,59 гривень шкоди, заподіяної майну потерпілого, та передачі залишків транспортного засобу - скасувати та ухвалити новий вирок, згідно з яким у стягненні з ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Грум" 67588,59 гривень шкоди, заподіяної майну потерпілого відмовити (Том 2 а.с.46-49).

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини обвинувачення і кваліфікацію дій, вказує на те, що апеляційна скарга подається у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.

Вказує на те, що суд першої інстанції при засудженні ОСОБА_7 не дотримався положень статті 75 КК України, допустивши неправильне застосування кримінального закону. Турійський районний суд Волинської області при засудженні та призначені ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України звільнив її на підставі ст.75 КК України від відбування як основного покарання у виді позбавлення волі, так і додаткового у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що є неприпустимим.

Законом про кримінальну відповідальність не передбачена можливість звільнення на підставі ст.75 КК України особи від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що свідчить про неправильне застосування матеріального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особіобвинуваченого внаслідок м`якості, а отже безпідставне звільнення обвинуваченої від призначеного додаткового покарання.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. У решті вирок залишити без зміни (Том 2 а.с.56-60).

В судове засідання не з`явився представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження (а.с.68). Від нього на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо продовження розгляду справи у відсутності представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Його неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг; думку прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, щодо апеляційної скарги представника страхової компанії поклався на розсуд суду; обвинувачену та її захисника, які частково визнали доводи апеляційної скарги прокурора, вказавши на підстави для зміни, а не скасування вироку суду, щодо апеляційної скарги представника страхової компанії то просили відмовити у її задоволенні; потерпілого ОСОБА_9 та його представника, які визнали частково вимоги апеляційної скарги прокурора, у задоволенні апеляційної скарги представника страхової компанії просили відмовити; апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.286 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та кваліфікацію її дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Під час судового розгляду судом першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 провину свою визнала повністю, щиро розкаялась. Цивільні позови визнала, але при визначенні сум відшкодування покладалась на розсуд суду. Також повідомила, що частково відшкодувала потерпілому ОСОБА_9 заподіяну шкоду. Просила вибачення у потерпілого та суворо її не карати.

В судовому засіданні суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що в селі Колодяжне Ковельського району Волинської області він рухався на мотоциклі, рухаючись в потоці транспортних засобів та під`їжджаючи до перехрестя виїхав автомобіль обвинуваченої та здійснив зіткнення з ним. Що саме було після ДТП він не пам`ятає, так як втратив свідомість. Цивільний позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Оскільки обвинувачена та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції обмежився тільки допитом обвинуваченої, потерпілого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують обвинувачену, як особу, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Доводи прокурора про те, що при призначенні обвинуваченій покарання за ч.2 ст.286 КК України суд першої інстанції звільнив її на підставі ст.75 КК України від відбування як основного покарання у виді позбавлення волі, так і додаткового у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що є неприпустимим, колегія суддів апеляційного суду вважає слушними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття та часткове відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

Судом першої інстанції також враховано, що обвинувачена характеризується за місцем проживання позитивно, раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки, порушень в сфері безпеки руху раніше не допускала, а також всі обставини справи та позицію сторони обвинувачення.

Врахувавши ці та інші обставини провадження, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання саме у виді позбавлення волі та про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбуття основного покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально.

На думку суду, таке основне покарання, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Статтею 75 КК України звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Однак, в порушення вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від відбування як основного, так і додаткового покарання, що є неприпустимим.

За таких обставин вирок суду в частині призначеного покарання та застосування ст.75 КК України до додаткового покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому апеляційна скарга прокурора про необхідність скасування вироку щодо ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Відтак вирок суду в частині звільнення обвинуваченої на підставі ст.75 КК України від відбування додаткового покарання з випробуванням не відповідає вимогам кримінального закону, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Щодо доводів апеляційної скарги представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ОСОБА_11 про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення майнової шкоди (збитку) в розмірі 67588,59 гривень, то вони на думку апеляційного суду є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди суд має керуватися відповідними нормами цивільного та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст.980 ЦК України).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_7 є страхувальником ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі полісу № АР 4755012, строк дії якого закінчувався 30.09.2021 року. Згідно умов викладених у полісі виплата страхової суми встановлена у розмірі 130 000 гривень при завданні шкоди майну третіх осіб та 260 000 гривень при заподіянні шкоди життю і здоров`ю (Том 1 а.с.175).

Відповідно до пункту 22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічні неможливим чи економічно необгрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно Висновку експерта № 2294 від 29.09.2022 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту, через відсутність інформації на ряд запчастин, зокрема раму, так як рама не постачається виробником як запчастина, експерт не має можливості встановити, у зв`язку з чим, досліджуваний мотоцикл марки SHINERAY XY400GY-3, р.н. НОМЕР_2 не має можливості відновити відповідно до технічних вимог виробника. Вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого мотоцикла SHINERAY XY400GY-3, р.н. НОМЕР_2 , складає 67 588,59 гривень. (Том 1 а.с.164-169).

Суд першої інстанції прийшов до вірно висновку, що оскільки транспортний засіб згідно висновку експертного дослідження № 2294 від 29.09.2022 року ремонту не підлягає та є технічно знищеним, вартість залишків транспортного засобу у експертному дослідженні не визначена, тому з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь потерпілого ОСОБА_9 слід стягнути суму збитків у розмірі 67588,59 гривень, а залишки транспортного засобу за необхідне передати відповідачеві.

Будь-яких інших порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За наслідками апеляційного розгляду апеляційну скаргу представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ОСОБА_11 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 420, 615 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Турійського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,в частині звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбуття призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді