Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/553/23
Провадження № 1-кп/499/54/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Іванівка Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000441 від 18 жовтня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лозове Роздільнянського району Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений 19.02.2019 Роздільнянським районним судом за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки, який в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.185 КК України; 26.03.2021 обвинувальний акт скеровано до Роздільнянського районного суду Одеської області; у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17.10.2022 приблизно о 09:00 годині, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 прибув до садиби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . Маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу підійшов до житлового будинку, двері якого були зачинені на навісний металевий замок. Зірвавши руками, із застосуванням фізичної сили, навісний металевий замок, ОСОБА_4 через вхідні двері проник до будинку, зайшов до приміщення спальні, де побачив біля стіни металевий сейф. ОСОБА_4 намагався відчинити сейф за допомогою металевого молоту, що знайшов в будинку, але не зміг цього зробити і вирішив підшукати ще якесь знаряддя за допомогою якого він зможе відчинити сейф. Оглянувши будинок, ОСОБА_4 в приміщені кухні, на холодильнику, побачив ключ від сейфу. Відчинивши ключем металевий сейф ОСОБА_4 побачив, що в сейфі знаходиться мисливська рушниця «ИЖ-43» 16 калібру з маркуванням № НОМЕР_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 та жерстяна банка з нітроцелюлоз ним порохом,загальною масою 372 г, який відноситься до вибухових речовин метальної дії. Реалізуючи свій протиправний умисел в умовах воєнного стану, який набрав чинності з 07.03.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовженого з 25.05.2022 - Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від

22.05.2022 № 2263-ІХ, 23.08.2022 Указом Президента України від 12.08.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ здійснив крадіжку мисливської рушниці «ИЖ-43» 16 калібру з маркуванням № НОМЕР_1 вартістю 12 250 гривень та жерстяної банки з нітроцелюлоз ним порохом, які належать на праві власності ОСОБА_5 із викраденим майном покинув місце події, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 12 250 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, поєднана з проникненням у житло, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

17.10.2022 приблизно о 09:00 годині, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 прибув до садиби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . Маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу підійшов до житлового будинку, двері якого були зачинені на навісний металевий замок. Зірвавши руками, із застосуванням фізичної сили, навісний металевий замок, ОСОБА_6 через вхідні двері проник до будинку, зайшов до приміщення спальні, де побачив біля стіни металевий сейф. ОСОБА_4 намагався відчинити сейф за допомогою металевого молоту, що знайшов в будинку, але не зміг цього зробити і вирішив підшукати ще якесь знаряддя за допомогою якого він зможе відчинити сейф. Оглянувши будинок, ОСОБА_4 в приміщені кухні, на холодильнику, побачив ключ від сейфу. Відчинивши ключем металевий сейф ОСОБА_4 побачив, що в сейфі знаходиться мисливська рушниця «ИЖ-43» 16 калібру з маркуванням № НОМЕР_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 та жестяна банка з нітроцелюлоз ним порохом,загальною масою 372 г, який відноситься до вибухових речовин метальної дії. ОСОБА_4 здійснив крадіжку мисливської рушниці «ИЖ-43» 16 калібру з маркуванням № НОМЕР_1 вартістю 12 250 гривень та жерстяної банки з нітроцелюлоз ним порохом, які належать на праві власності ОСОБА_5 . З викраденим майном покинув місце події, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 262 КК України - викрадення вибухових речовин.

17.10.2022 приблизно о 09:00 годині, точний * час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 прибув до садиби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . Маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу підійшов до житлового будинку, двері якого були зачинені на навісний металевий замок. Зірвавши руками, із застосуванням фізичної сили, навісний металевий замок, ОСОБА_7 через вхідні двері проник до будинку, зайшов до приміщення спальні, де побачив біля стіни металевий сейф. ОСОБА_7 намагався відчинити сейф за допомогою металевого молоту, що знайшов в будинку, але не зміг цього зробити і вирішив підшукати ще якесь знаряддя за допомогою якого він зможе відчинити сейф. Оглянувши будинок, ОСОБА_7 в приміщені кухні, на холодильнику, побачив ключ від сейфу. Відчинивши ключем металевий сейф ОСОБА_7 побачив, що в сейфі знаходиться мисливська рушниця «ИЖ-43» 16 калібру з маркуванням № НОМЕР_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 та жерстяна банка з нітроцелюлоз ним порохом,загальною масою 372 г, який відноситься до вибухових речовин метальної дії. ОСОБА_7 здійснив крадіжку мисливської рушниці «ИЖ-43» 16 калібру з маркуванням № НОМЕР_1 та жестяної банки з нітроцелюлоз ним порохом, які належать на праві власності ОСОБА_5 .

Після цього у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на незаконне носіння та зберігання вибузової речовини -нітроцелюлозного пороху без передбаченого законом дозволу. ОСОБА_4 незаконно переніс жестяну банку з нітроцелюлозним порохом, загальною масою 372 г, що відноситься до вибуховим речовин метальної дії, до водостічної труби, прокладеної під польовою дорогою за межами с.Баранове, Березівського району, Одеської області, де незаконно зберігав вибухову речовину до 01.11.2022, чим вчинив носіння і зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471 XII у редакції від 24.01.1995 року «Про право власності на окремі види майна» визначено, що зброя, боєприпаси, вибухові речовини та засоби вибуху віднесено до видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України.

Пунктами 1-4, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576 та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї бойових припасів, вибухових матеріалів і речовин здійснюються лише на підставі спеціальних дозволів.

Згідно з положеннями п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», з посиланням на вищевказану Інструкцію до вибухових речовин належать порох, динаміт, тротил, нітрогліцерин та інші хімічні речовини, їх сполуки або суміші, здатні вибухнути без доступу кисню.

Відповідно до п.7 вказаної Постанови під вибуховими пристроями слід розуміти саморобні чи виготовлені промисловим способом вироби одноразового застосування, спеціально підготовлені і за певних обставин спроможні за допомогою використання хімічної, теплової, електричної енергії або фізичного впливу (вибуху, удару) створити вражаючі фактори спричинити смерть, тілесні ушкодження чи істотну матеріальну шкоду шляхом вивільнення, розсіювання або впливу токсичних хімічних речовин, біологічних агентів, токсинів, радіації, радіоактивного матеріалу, інших подібних речовин.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України - носіння, зберігання, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в скоєних діяннях визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованих діянь, в скоєнному розкаявся.

Потерпілий в судове заасідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність та покарання призначити на розсуд суду.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Обвинувачений також не заперечив, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи які характеризують особу обвинуваченого, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, поєднана з проникненням у житло, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану, ч.1 ст.262 КК України - викрадення вибухових речовин, ч.1 ст.263 КК України - носіння, зберігання, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, заслухавши прокурора, покази обвинуваченого, який свою вину визнав в повному обсязі, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєних кримінальних правопорушеннях передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України є доведеною, в його діяннях має місце склад кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, раніше неодноразово засуджений до позбавлення волі, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря - нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України є рецидив злочинів.

При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне засудити обвинуваченого ОСОБА_4 до покарання передбаченого санкціями ч.4 ст. 185, ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України з урахуванням вимог ч.1 ст.. 70 КК України.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_4 засуджено вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.05.2023 року до покарання 5 років 1 місяця позбавлення волі, то суд призначає покарання за сукупністю вироків.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним та достатнім для виправлення винного і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід не обрано.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме : металевий навісний замок з надписом «люксхуанг люкс» та металеву скобу, молоток жовтогарячого кольору з надписом «old master» , мисливську рушницю «ИЖ-43» 16 калібру з маркуванням № НОМЕР_1 , одну металеву банку з написами «Мисливський порох бездимний барс», в якій зберігається сипуча речовина темного кольору схожа на порох необхідно повернути володільцю, скасувавши їх арешт.

Процесуальні витрати за проведення судової вибухо-технічної експертизи у розмірі 4530,72 грн покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, і на підставі санкцій даних статей призначити йому покарання

- за ч.4 ст. 185 КК України - п`ять років позбавлення волі.

-за ч.1 ст. 262 КК України - три роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 263 КК України - чотири роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.05.2023 у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, тобто з 07.04.2023.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк остаточного покарання частково відбуте ним покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.05.2023 з 07.04.2023 до 08.11.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової вибухо-технічної експертизи у розмірі 4530,72 грн на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі - металевий навісний замок з надписом «люксхуанг люкс» та металеву скобу, молоток жовтогарячого кольору з надписом «old master» , мисливську рушницю «ИЖ-43» 16 калібру з маркуванням № НОМЕР_1 , одну металеву банку з написами «Мисливський порох бездимний барс», в якій зберігається сипуча речовина темного кольору схожа на порох- повернути власнику та скасувавши їх арешт.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Івановський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам судового провадження.

Суддя Руслан ТИМЧУК