Справа № 466/6542/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1305/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Борівського району с. Чернещини, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту затримання - з 21.10.2023 року.

Вирішено питання речових доказів та арештованого майна.

Згідно з вироком суду, Обвинувачений ОСОБА_6 , 11.04.2023 року, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон із коробкою марки «Samsung Galaxy А32» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з sim-карткою мобільного оператора «Lifecell» НОМЕР_3 у ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на суму 8999,00 грн.

В подальшому, ОСОБА_6 , о 18:11 год 11.04.2023 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, діючи повторно, таємно, увійшовши до застосунку «Monobank», який встановлено на раніше викраденому ОСОБА_6 у ОСОБА_9 мобільйому телефоні марки «Samsung Galaxy А32» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з sim-карткою мобільного оператора «Lifecell» НОМЕР_3 та увійшовши до банківського аккаунту ОСОБА_9 у зазначеному вище мобільному застосунку, використовуючи попередньо викрадений зазначений вище мобільний телефон, таємно від ОСОБА_9 та інших осіб переказав з банківського рахунку ОСОБА_9 НОМЕР_4 на свою банківську картку AT «Сенс Банк» № НОМЕР_5 , банківський рахунок НОМЕР_6 грошові кошти у загальній сумі 1139 грн. 00 коп., які витратив на власні потреби, чим спричиним потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 1139 гривень 00 копійок.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржений вирок та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що, вирок суду надто суворий. Вказує, що свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину. Просить це врахувати та пом`якшити йому покарання.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілого, які заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_6 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого, представника потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржений.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, згідно положення ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який хоч і вважається таким, що не має судимості, раніше притягався до кримінальної відповідальності, а також процесуальну поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який не з`являвся в судові засідання та був оголошений в розшук, шкоду потерпілому не відшкодував.

Окрім того слід врахувати, що ОСОБА_6 ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2023 року був звільнений від відбування покарання із випробуванням, призначеного вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 03.08.2020 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку, а 11.04.2023 року знову вчинив новий злочин, за який засуджений вироком, що оскаржується.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та не є суворим.

Колегією суддів не знайдено підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у тому числі застосування до нього положень ст. ст. 69 чи 75 КК України.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4