ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/20/24 Справа № 711/165/24 Категорія: ст. 182 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції Піковський Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 347, ч. 2 ст. 240 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді застави на суму спричинених збитків, а саме в розмірі 1 157 520, 00 грн. та покласти обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2024 року клопотання старшого слідчого ОСОБА_8 задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 347, ч. 2 ст. 240 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 :

повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання та/чи роботи;

не спілкуватися, без участі слідчого або прокурора, із встановленими свідками у кримінальному провадженні;

здати на зберігання до уповноважених органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, при їх наявності.

Визначено строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_7 даною ухвалою слідчого судді строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування , тобто до 05 березня 2024 року включно.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосовний більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що забезпечується здачею паспорту, а також дії передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а зокрема: може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

Метою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Ризики, передбачені п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається орган досудового розслідування не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, водночас слідчим суддею взято до уваги, що кримінальне провадження розслідується протягом значного часу, підозрюваний не ухилявся від явок та контактує по дату розгляду клопотання із органом розслідування, негативна поведінка підозрюваного не доведена.

Слідчий суддя також зазначив, що органом досудового розслідування не доведена необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як застава та що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти тим ризикам які існують.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.01.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона захисту зазначає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального права.

На час розгляду апеляційної скарги доповнень до апеляційної скарги, як про це було зазначено в поданійзахисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_6 апеляційній скарзі, суду апеляційної інстанції надано не було.

Від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 01.02.2024 надійшла заява про відкладення розгляду справи, так як адвокат приймає участь в судових засіданнях в інших судах в м. Києві об 11:00 год та о 16:00 год.

Враховуючи, що клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, поданої захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_6 , надійшло до суду апеляційної інстанції вдруге, беручи до уваги строки визначені кримінальним процесуальним законодавством для розгляду даної категорії справ, можливість участі адвоката в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що останнім не заявлялось, не зазначення адвокатом дат в які він спроможний прийняти участь в судовому засіданні, колегія суддів вважає за можливе здійснити судовий розгляд за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , протоколом загальних зборів ВАТ «Дашуківські бентоніти» від 19.03.2010 № 1/2010 обраний на посаду голови правління Товариства, його повноваження, як голови правління, продовжені відповідно до протоколу засідання Наглядової ради від 31.01.2014 № 01-14 та наказу від 31.01.2014 № 09/3-к.

Рішенням наглядової ради, оформленим протоколом від 03.11.2015, на час роботи Ревізійної комісії та проведення аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності ПАТ «ДАШ-БЕНТ», повноваження ОСОБА_7 , як голови правління, відкликані та рішенням наглядової ради від 09.11.2015 протокол № 6112015-1, виконуючим обов`язки голови Правління призначено ОСОБА_9 .

В свою чергу, ОСОБА_7 , не погоджуючись із рішенням наглядової ради, виконуючого обов`язки голови Правління ПАТ «ДАШ-БЕНТ» ОСОБА_9 та членів Ревізійної комісії на територію підприємства не допустив, свої повноваження голови Правління не передав, натомість продовжував безпосередньо, через правління та адміністрацію здійснювати поточне управління (керівництво) зазначеним підприємством та відповідно до протоколу від 25.02.2016 № 02-16 наглядової ради ПАТ «ДАШ-БЕНТ» знову був призначений головою правління Товариства.

Таким чином ОСОБА_7 , з березня 2010 року фактично безперервно обіймаючи посаду голови правління ПАТ «ДАШ-БЕНТ», здійснюючи від імені Товариства підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку, згідно ст. 49 Господарського кодексу України, був зобов`язаний не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об`єднань, інших суб`єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави, за що встановлено майнову та іншу передбачену законом відповідальність, у тому числі кримінальну за вчинення суспільно небезпечного діяння, який містить склад кримінального правопорушення, передбачений Кримінальним кодексом України.

ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді голови правління ПАТ «ДАШ-БЕНТ» та фактично здійснюючи керування вказаним Товариством, будучи службовою особою за ознакою виконання ним організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, будучи обізнаним з вимогами законодавства України, якими врегульовані правові засади державного регулювання використання надр та гірничих відносин, всупереч вищевказаних нормативно-правових актів, будучи обізнаним, що дію Спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 зупинено, діючи зі злочинною недбалістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість виконати дії, які входять в коло його обов`язків щодо зупинення видобування корисних копалин, несумлінно ставлячись до службових обов`язків, які на нього покладені, що полягало в їх невиконанні, не дотримуючись покладених на нього обов`язків, та не реалізуючи наділені йому права, проігнорував наказ Державної служби геології та надр України від 18.02.2016 № 65, не вжив дієвих заходів щодо зупинки виробничо-господарської діяльності «ПАТ «ДАШ-БЕНТ» з видобування корисних копалин, зокрема шляхом видачі та затвердження відповідних розпорядчих документів (наказів) та доведення їх до відома підпорядкованих працівників, в результаті чого в період часу з 01.03.2016 до 22.04.2016, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, під час зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447, працівники, які перебували в трудових відносинах з ПАТ «ДАШ-БЕНТ», за відсутності розпорядження про зупинення надродобувних робіт з Дашуківської ділянки Черкаського родовища, розташованого: Черкаська область Лисянський (на даний час Звенигородський) район, північна околиця с. Дашуківка, здійснили видобування корисних копалин загальнодержавного значення глин бентонітових, обсягом не менше ніж 2,5 тис. тон., більш точний обсяг видобутих корисних копалин у ході досудового розслідування не встановлений.

Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 24.11.2023 № 186/23-23, розмір відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок, як встановлено актом перевірки від 15.06.2017 № 06-06/27/2017-04/у (11) Центрального міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр, самовільного користування надрами (бентонітові глини) ПАТ «ДАШ-БЕНТ» за березень 2016 року становить 1 157 520 грн 00 коп., що у 1680 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення та є тяжкими наслідками.

Таким чином, голова правління ПАТ «ДАШ-БЕНТ» ОСОБА_7 , із порушенням встановлених законодавством правил, в період часу з 01.03.2016 до 22.04.2016, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, під час зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447, здійснив видобування корисних копалин загальнодержавного значення глин бентонітових, обсягом не менше ніж 2,5 тис. тон, в результаті чого інтересам держави завдано збитків на суму 1 157 520 грн 00 коп.

З урахуванням зібраних в ході досудового розслідування доказів ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2. ст. 367 КК України - службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам та ч. 2 ст. 240 КК України - незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

ОСОБА_7 , крім іншого, підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та із штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваний мінімумів доходів громадян або без такого та ч. 2 ст. 240 КК України, за який передбачене покарання у вигляді обмеження волі на строк від двох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

За доводами прокурора, причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину підтверджується зібраними доказами та усвідомлюючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також покарання, передбаченого кримінальним законом, останній після отримання повідомлення про підозру, може умисно ухилятись від виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, передбачених ст. 42 КПК України, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному проваджені, крім того, слід врахувати те, що на даний час органом досудового розслідування не винайдені всі документи щодо незаконного видобутку корисних копалин та є підстави вважати, що такі документи можуть знаходитися у підозрюваного, або колишніх членів наглядової ради ПАТ «ДАШ-БЕНТ», які були підлеглими ОСОБА_7 і на яких останній має вплив, тому є достатні підстави вважати, що наявний ризик приховування та/або знищення таких документів, таким чином перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Крім того, на даний час існують ризики, що підозрюваний, маючи широке коло зв`язків, має реальну можливість як самостійно, так і через інших осіб, незаконно впливати на свідків, з метою примусу останніх до зміни та відмови від давання показань, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також, враховуючи фінансові можливості ОСОБА_7 , останній може переховуватись від органу досудового розслідування шляхом виїзду до іншого регіону України.

Прокурор просив суд про застосування запобіжного заходу саме у вигляді застави, сторона обвинувачення вважає за доцільне, з урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, визначити підозрюваному суму застави в розмірі спричинених збитків, а саме в розмірі 1 157 520 грн 00 коп.

Вказував, що визначення такої суми застави не тільки забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього ст. 194 КПК України обов`язків, а і можливе виконання ч. 11 ст.182 КПК України, де вказано, що застава, яка не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії запобіжного заходу.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Аналіз змісту наданих органом досудового розслідування до матеріалів клопотання та досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дають достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 367 КК України.

Обґрунтованість оголошеної ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Апеляційний суд зазначає, що розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд повинен враховувати вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що забезпечується здачею паспорту, а також дії передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні. Метою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Ризики, передбачені п. п. 2, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, на які посилається орган досудового розслідування не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Правомірно взято до уваги, що кримінальне провадження розслідується протягом значного часу, підозрюваний не ухилявся від явок та контактує по дату розгляду клопотання із органом розслідування, не доведена і негативна поведінка підозрюваного.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчим суддею в достатній мірі встановлено підстави для відмови в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави та наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Саме такий запобіжний захід, на переконання апеляційного суду, є достатнім для запобігання тим ризикам, які існують, з врахуванням встановлених судом обставин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має сталі соціальні зв`язки. А також здійснює догляд за особою похилого віку, матір`ю, що підтвердив належними доказами. Має позитивні характеристики, волонтер, однак дана обставина, слушно зауважено прокурором, може сприйматися як доказ можливості виїзду за кордон, навіть в умовах воєнного стану.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у даному випадку прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, проте належну поведінку ОСОБА_7 можливо забезпечити шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Положення ст. 179 КПК України регламентують, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Такий запобіжний захід, на думку суду апеляційної інстанції, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді за викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає, а відмова в застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави та застосування запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає нормам кримінального процесуального законодавства та позиції Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст.ст. 182, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 347, ч. 2 ст. 240 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3