№ 207/1788/23
№ 1-в/207/100/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

інспектора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське подання начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, офіційно не працевлаштоваий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.04.2023 року ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

08.06.2023 року ОСОБА_6 був поставлений на облік до Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

03.10.2023 року Південний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, звернувся до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання до місць позбавлення волі, посилаючись на те, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, систематично вчиняє адміністративні правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення, також, під час випробувального терміну, але до постановки на облік, повторно скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, що є свідченням небажання стати на шлях виправлення.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовльнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення внесеного подання, вважає його необґрунтованим та передчасним.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні подання. Захисник вважав, що засудженому ОСОБА_6 потрібно дати шанс для виправлення, так як той ніяких тяжких правопорушень не скоював. Засуджений ОСОБА_6 не заперечував, що він допустив невиконання обов`язків покладених на нього вироком суду в частині неявки до органу пробації на відмітку та скоєнні адміністративних правопорушень, але пояснив, що 15.06.2023 не з`явився до органу пробації з причини перебування в СІЗО, оскільки ухвалою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.06.2023 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і в період з 13.06.2023року по 06.07.2023р. він перебобував в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4». 21.09.2023 року не з`явився до органу пробації з причини хвороби, про що 28.09.2023 року він надав пояснення. Отже, доказів того, що ОСОБА_6 не з`являвся до органу пробації без поважних причин не надано. Просив суд не позбавляти його волі.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання (ч. 2 ст. 78 КК України).

Відповідальність осіб, звільнених від відбуття покарання з випробуванням, регламентована у ст. 166 КВК України.

Зокрема частиною 4 ст. 166 КВК України передбачено, що письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (ч. 6 ст.166 КВК України).

Ця норма закону щодо підстав для направлення подання відповідає вимогам ч. 2 ст. 166 КВК України, тобто підставою для направлення подання до суду і, відповідно підставою для скасування судом перебігу іспитового строку, є невиконання засудженим обов`язків, після чого до нього має бути застосовано письмове попередження, і якщо засуджений й надалі продовжує не виконувати обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, подання може бути направлено до суду. Направлення ж подання до суду одночасно з письмовим попередженням є порушенням вимог ст. 166 КВК України.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, наявність матеріалів ЄРДР № 0000382 щодо скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 , не можуть свідчить про скоєння ним кримінального правопорушення, оскільки вирок ще не ухвалено, тому вважати його винним в скоєнні кримінального правопорушення, зарано.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Проте матеріалами провадження не доведено факт умисного ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування.

Сам факт скоєння адміністративних правопорушень ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування призначеного судом покарання.

Суд, вислухавши прокурора, інспектора, засудженого, його захисника, вивчивши матеріали подання, вважає, що представником органу пробації недостатньо надано доказів для того, щоб скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання, а причини, за яких засуджений не з`явився на реєстрацію до органів пробації, суд вважає поважними та не вбачає, що засуджений ОСОБА_6 за час перебування на обліку свідомо ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків. Також та обставина, що засуджений притягався до адміністративної відповідальності, не може безумовно свідчити про те, що він не бажає стати на шлях виправлення. Окрім цього представником органу пробації не надано суду належним чином завірених постанов, які б дійно підтверджували факт притягнення засудженого до адміністративної відповвдальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подання про скасування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1