Справа № 527/3485/23
провадження № 1-кп/527/60/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження 0000429 від 01.12.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Кагамлик Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , освіта неповна середня, не працюючого, розлученого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Так, згідно рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 22.12.2010 року по справі № 2-3938/2010, стягнуто з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кагамлик Глобинського району Полтавської області та жителя АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.12.2010 року - дати подачі позову і до повноліття дитини.

Однак ОСОБА_5 , порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, знаючи про свій обов`язок, встановлений судом щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посягаючи на нормальний розвиток та здоров`я своєї дитини, будучи фізично здоровим та працездатним, всупереч вимогам ст.180 Сімейного кодексу України, у період із 26.10.2020 року по 24.11.2023 року кошти на утримання дитини не сплачував, будь якої іншої допомоги не надавав, участі у вихованні дитини не приймав, тобто добровільно рішення суду не виконував.

Незважаючи на попередження про необхідність виконання свого обов`язку та притягнення відповідно до постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 26.10.2020 року, якою накладене адміністративне стягнення, передбачене ст. 183-1 ч.1 КУпАП у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт та можливість настання кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 у подальшому аліменти добровільно не сплачував, що свідчить про злісне ухилення від їх сплати.

Так, у період з 12.01.2022 року по 01.05.2023 року ОСОБА_5 влаштувався на роботу до Виконавчого комітету Градизької Селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, де отримував заробітну плату, але з 12.01.2022 не повідомив державного виконавця про місце роботи, в добровільному порядку поточні аліменти та заборгованість у повному обсязі не сплачував. За вказаний період утримувалися кошти на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 лише з березня 2023 року по травень 2023 року.

Далі, з жовтня 2023 року по листопад 2023 року ОСОБА_5 перебував у неофіційних тимчасових трудових відносинах із Приватним виробничним підприємством «Будівельні матеріали», де отримав дохід 14 000 гривень, поточні аліменти та заборгованість не сплачував.

Внаслідок вищевказаних умисних і протиправних дій у ОСОБА_5 за період із 26.10.2020 по 24.11.2023 року виникла заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_8 в сумі 119 292, 52 гривні, за період із 01.06.2012 року по 24.11.2023 року виникла загальна заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_8 в сумі 255 353, 83 гривні, що перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за три місяці.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у злісному ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю, вказавши, що має намір виправити свою поведінку.

Законний представник потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що обвинувачений добровільно не сплачував аліменти, тому прохала застосовувати до нього покарання.

Фактичні обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорювалися, тому за згодою учасників судового провадження інші докази по справі, крім пояснень обвинуваченого, потерпілої та характеризуючих обвинуваченого даних, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України судом не досліджувалися.

Кваліфікацію суспільно - небезпечних винних діянь ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164 КК України, суд вважає правильною.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження і доведена повністю.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст. 66 КК України, обставиною, що пом"якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, в ході судового засідання не встановлено.

ОСОБА_5 вчинив умисний проступок, не судимий, за місцем проживання компрометуючих матеріалів не надано, офіційно не працевлаштований.

Згідно довідок лікарняних закладів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Врахувавши викладене в сукупності, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді громадських робіт, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 на період набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1