Дата документу 07.02.2024
Справа № 334/826/24
Провадження № 1-кс/334/406/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, без адреси реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимому,

у кримінальному провадженні за № 0000043 від 20.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

установив:

У провадженні слідчого відділу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000043 відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 були раніше знайомі з ОСОБА_8 , який проходив військову службу в лавах ЗСУ та 24.07.2023 загинув.

Так, у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які достовірно знали про загибель ОСОБА_8 виник злочинний план по заволодінню грошовими коштами шляхом вимагання, які повинна була отримати вдова загиблого - ОСОБА_9 від держави у вигляді грошової виплати за смерть чоловіка в розмірі 15 000 000 гривень.

З метою реалізації злочинного плану в умовах воєнного стану, маючи умисел на вимогу передачі чужого майна ОСОБА_5 вступив в змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими на цей час особами та домовились, що ОСОБА_10 та інші повинні будуть здійснювати численні телефонні дзвінки на номер мобільного телефону ОСОБА_9 з вимогами повернути неіснуючі борги померлого чоловіка та відвідувати ОСОБА_9 за місцем мешкання з метою залякування, здійснення психологічного впливу та висунення вимог щодо повернення неіснуючих боргів.

Так, ОСОБА_10 відповідно до розробленого раніше плану разом з невстановленими на вказаний час досудовим розслідуванням особами за вказівкою ОСОБА_11 та ОСОБА_7 з вересня 2023 року почав систематично здійснювати психологічний вплив, шляхом погроз застосування насильства та пошкодження майна, залякування потерпілої та вимогами повернути борг, висловлених як під час телефонних дзвінків останній так і в ході особистих зустрічей.

У свою чергу ОСОБА_7 з ОСОБА_5 в ході телефонних дзвінків та особистих зустрічей висунули до потерпілої ОСОБА_9 вимоги щодо повернення неіснуючого боргу її загиблого чоловіка в розмірі 10 000 доларів США, та повідомили останній, що за цю ж суму вони будуть допомагати їй у вирішенні питань з іншими особами, у тому числі ОСОБА_10 , які звертаються до неї з вимогами у поверненні боргів її померлого чоловіка.

При цьому, ОСОБА_7 з ОСОБА_5 під час особистих зустрічей з потерпілою запевняли останню, що в разі якщо вона відмовиться від передачі останнім грошових коштів в розмірі 10 000 доларів США в неї будуть проблеми з численними кредиторами її загиблого чоловіка, у тому числі ОСОБА_10 .

05 лютого 2024 року ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 , з відома ОСОБА_10 та інших невстановлених на вказаний час досудовим розслідуванням осіб, реалізуючи спільний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на території Дніпровського району м. Запоріжжя, використовуючи вплив раніше висловлених співучасниками погроз насильства та пошкодження майна, отримали від потерпілої ОСОБА_9 частину грошових коштів предмету вимагання у сумі 150 000 гривень, які потерпіла перевела на банківські картки, номери яких їй надав ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке кваліфікується як вимога передачі чужого майна (вимагання), вчинене в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

05.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Протоколом допиту в якості потерпілої ОСОБА_9 ;

- Протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України (фактичний час затримання 11 година 20 хвилин 05.02.2024);

- Протоколом огляду речей, а саме траурний вінок;

- Протоколом про результати здійснення зняття інформації з електронних комунікаційних мереж;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 .

Зібрані під час досудового розслідування докази в сукупності підтверджують існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що в свою чергу відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 111 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілу;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вищевказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 КК України, за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотності покарання за його вчинення, існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити спроби переховуватись, у тому числі від органів досудового розслідування, а в подальшому від суду, з метою уникнення кримінального покарання, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені обставини свідчать також про соціальну небезпеку ОСОБА_5 для громадян, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення вчинено з застосуванням погроз та залякування овдовілої потерпілої, що свідчить про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. І це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою

Також встановлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 будучи обізнаним про місце проживання та роботи потерпілої може незаконно впливати на неї у кримінальному провадженні, намагатися тиснути погрозами, як у психологічному, так і фізичному плані.

На підтвердження ризику того, що ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність підтверджується тим, що не працевлаштований, не має джерела прибутку, є особою та на теперішній час обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, отже орган досудового розслідування приходить до висновку про можливість продовження підозрюваним вчинення злочинів, а отже підтверджується ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого з підстав, викладених вище.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання в частині обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, вказавши на відсутність у підозрі обов`язкової кваліфікуючої ознаки для такого виду злочину, як «застосування чи погроза застосування насильства».

Також захисник акцентував увагу на відсутність підтвердження ризиків, які наведені слідчим у клопотанні, адже ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки: має постійне місце проживання, живе разом із дружиною та двома малолітніми дітьми, займається волонтерською діяльністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Наведене, на думку захисника, свідчить про безпідставність перерахованих слідчим ризиків.

Допитана у судовому засіданні дружина підозрюваного ОСОБА_13 зазначила, що вони із чоловіком та дітьми вже тривалий час проживають за однією адресою, активно приймають участь у житті місцевої громади, у чоловіка є батько похилого віку, якому ОСОБА_5 активно допомагає. Також вона вказала, що ОСОБА_5 займається вихованням дітей, а вона працює.

Сам ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників та дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, враховує, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання, які повинні вирішуватися судом під час судового розгляду кримінального провадження, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікації її дій, а лише на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 3 статті 5 Конвенції містить як процесуальну, так і матеріально правову вимоги. Процесуальна вимога покладає на «посадову особу» обов`язок особисто заслухати доставлену до неї особу; матеріально-правова вимога покладає на неї обов`язок проаналізувати обставини «за» і «проти» рішення про позбавлення свободи, вирішити, посилаючись на юридичні критерії, чи існують підстави для позбавлення свободи, та винести рішення про звільнення, якщо таких підстав немає (див. рішення у справі «Шіссер проти Швейцарії» від 04.12.1979 року).

Надане суду клопотання у сукупності із відповідними матеріалами, зокрема:

Протоколом допиту в якості потерпілої ОСОБА_9 ;

- Протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України;

- Протоколом огляду речей, а саме траурний вінок;

- Протоколом про результати здійснення зняття інформації з електронних комунікаційних мереж;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_12

підтверджує наявність обґрунтованої підозри, яку повідомлену ОСОБА_5 .

Оцінюючи доводи захисника щодо невідповідності формулювання підозри, слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання, які повинні вирішуватися судом під час судового розгляду кримінального провадження, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікації її дій, а лише на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Також, ЄСПЛ у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Практика ЄСПЛ свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У якості ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим зазначено, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, оскільки він не працевлаштований, не має джерела прибутку, є особою та на теперішній час обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину.

Слідчий суддя вважає, що названий вище ризик не підтверджено, наданими суду матеріалами, адже сам по собі факт відсутності у підозрюваного офіційної роботи не може слугувати доказом отримання ним доходів саме від злочинної діяльності, тим більше, що підозрюваний раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Водночас слідчий суддя вважає, що ризики переховування та здійснення подальшого тиску на потерпілу підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а тому зважаючи на обставини вчинення злочину, викладені у підозрі, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 300-та розмірів прожиткового мінімуму, що становить 908 400 гривень.

Керуючись ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах досудового розслідування задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу, яку необхідно внести на депозитний рахунок: № UA0001205, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, . Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_5 провадження по справі №1-кс/334/406/24, ЄУН 334/826/24. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду,

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити Запорізькому РУП ГУНП в Запорізькій області.

Термін дії ухвали закінчується 04.04.2024 року о 12 годині 30 хвилин.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 07.02.2024 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.02.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1