У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000795 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6

на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 грудня 2022 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн;

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточно ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить вирок змінити в частині призначення покарання та визнання пом`якшуючою покарання обставиною активне сприяння розкриттю злочину:

Вважати ОСОБА_6 засудженим:

за ч. 1 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69, КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25500 грн;

за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 38250 грн

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 38250 грн.

Розстрочити ОСОБА_6 сплату штрафу в розмірі 38250 грн рівними частинами на строк шість місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі 6375 грн щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця наступного за тим, в якому даний вирок набирає законної сили.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає призначене покарання занадто суворим.

Не оскаржуючи висновки суду першої інстанції про доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставинах вважаю, що судом, при призначенні покарання не було враховано пом`якшуючі покарання обставин активного сприяння розкриттю злочину, чим безпідставно не застосовано в повній мірі норми ст. 66 КК України.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано пом`якшуючу обставину як активне сприяння досудовому розслідуванню. В свою чергу добровільно надавав правдиві і повні показання про всі обставини кримінальних правопорушень, повідомляв дані про свідків. Коли на телефонний зв`язок не виходили потерпілі, я особисто ходив до місця їх проживання та повідомляв їм про необхідність з`явитись.

На думку апелянта, у суду першої інстанції були наявні підстави для застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, що було б необхідним та достатнім для виправлення й попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, судом взято до уваги, що у апелянта на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Офіційно перебуває в шлюбі. Дружина ОСОБА_10 не може працювати, оскільки в місті Южноукраїнську дитячі садочки не працюють, школи працюють он-лайни, тому вона вимушена доглядати за дітьми дома. Він військовозобов`язаний, проходить службу у військовій частині, його доходи, які складаються із заробітної плати, є для сім`ї ОСОБА_6 є єдиним доходом. Тому, вважає, що при призначенні ці обставини, які пом`якшують покарання, не враховані.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

02.09.2019 ОСОБА_6 , зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_11 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 , з метою реалізації свого умислу, направленого на незаконне заволодіння, майном останнього, а саме, грошовими коштами, повідомив ОСОБА_11 неправдиві відомості про те, що він є представником юридичної особи, яка спеціалізується на виконанні будівельних робіт пов`язаних з утепленням фасадів багатоквартирних житлових будинків. ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_11 у можливості виконання з його боку будівельних робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду квартири АДРЕСА_3 , не маючи наміру в подальшому виконувати зазначені будівельні роботи, тим самим ввів потерпілого в оману.

ОСОБА_11 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , добровільно передав грошові кошти в сумі 5000 грн, які призначались як передплата для виконання будівельних робіт ОСОБА_6 , який умисно, діючи з корисливих мотивів, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 5000 грн.

03.09.2019 ОСОБА_6 , діючи з умислом направленим на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_11 , повторно зустрівся з останнім в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 , та продовжуючи вводити потерпілого в оману, повідомив недостовірні відомості про необхідність надання ОСОБА_11 додаткових коштів в сумі 5000 грн на закупівлю будівельних матеріалів для проведення робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду квартири, не маючи наміру витрачати отримані кошти за призначенням. ОСОБА_11 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передав йому грошові кошти в сумі 5000 грн. Заволодівши грошима, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 10000 грн.

01.10.2019 ОСОБА_6 , діючи повторно, зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_4 , з метою реалізації свого умислу, направленого на незаконне заволодіння майном останньої, а саме грошовими коштами, повідомив ОСОБА_12 неправдиві відомості про те, що він є представником юридичної особи, яка спеціалізується на виконанні будівельних робіт пов`язаних з утепленням фасадів багатоквартирних житлових будинків. ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_12 у можливості виконання з його боку будівельних робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду балкону квартири, не маючи наміру в подальшому виконувати зазначені будівельні роботи, тим самим ввів потерпілу в оману. ОСОБА_12 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передала грошові кошти в сумі 2500 грн, які призначались як передплата для виконання зазначених вище будівельних робіт ОСОБА_6 . Заволодівши грошима, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 2500 грн.

В листопаді 2019 року ОСОБА_6 , діючи повторно, зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 , з метою реалізації свого умислу, направленого на незаконне заволодіння майном останньої, а саме, грошовими коштами, повідомив ОСОБА_13 неправдиві відомості про те, що він є представником юридичної особи, яка спеціалізується на виконанні будівельних робіт пов`язаних з утепленням фасадів багатоквартирних житлових будинків. ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_13 у можливості виконання з його боку будівельних робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду квартири, не маючи наміру в подальшому виконувати зазначені будівельні роботи, тим самим ввів потерпілу в оману.

ОСОБА_13 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передала грошові кошти в сумі 6500 грн, які призначались як передплата для виконання зазначених вище будівельних робіт ОСОБА_6 .

Також, 26.10.2020 ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом направленим на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_13 , повторно зустрівся з останньою в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 , та продовжуючи вводити потерпілу в оману, повідомив недостовірні відомості про необхідність надання ОСОБА_13 додаткових коштів в сумі 3000 грн на закупівлю будівельних матеріалів для проведення робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду квартири, не маючи наміру витрачати отримані кошти за призначенням. ОСОБА_13 в свою чергу, не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передала йому грошові кошти в сумі 3000 грн. Заволодівши грошима, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 9500 грн.

В лютому 2020 року ОСОБА_6 , діючи повторно, зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_15 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння майном останньої, а саме, грошовими коштами, повідомив ОСОБА_15 неправдиві відомості про те, що він є представником юридичної особи, яка спеціалізується на виконанні будівельних робіт пов`язаних з утепленням фасадів багатоквартирних житлових будинків. ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_15 у можливості виконання з його боку будівельних робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду балкону квартири, не маючи наміру в подальшому виконувати зазначені будівельні роботи, тим самим ввів потерпілу в оману. ОСОБА_15 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передала грошові кошти в сумі 9000 грн, які призначались як передплата для виконання зазначених вище будівельних робіт ОСОБА_6 . Заволодівши грошима, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 9000 грн.

30.07.2020 ОСОБА_6 , діючи повторно, зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_16 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_6 , з метою реалізації свого умислу, направленого на незаконне заволодіння майном останнього, а саме, грошовими коштами, повідомив ОСОБА_16 неправдиві відомості про те, що він є представником юридичної особи, яка спеціалізується на виконанні будівельних робіт пов`язаних з утепленням фасадів багатоквартирних житлових будинків.

При цьому, ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_16 у можливості виконання з його боку будівельних робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду балкону квартири, не маючи наміру в подальшому виконувати зазначені будівельні роботи, тим самим ввів потерпілого в оману. ОСОБА_16 в свою чергу, не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передав грошові кошти в сумі 2500 грн, які призначались як передплата для виконання зазначених вище будівельних робіт ОСОБА_6 .

Також, 11.08.2020 ОСОБА_6 ,. діючи з єдиним умислом направленим на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_16 , повторно зустрівся з останнім в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_6 , та продовжуючи вводити потерпілого в оману, повідомив недостовірні відомості про необхідність надання ОСОБА_16 додаткових коштів в сумі 1000 грн на закупівлю будівельних матеріалів для проведення робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду балкону квартири, не маючи наміру витрачати отримані кошти за призначенням. ОСОБА_16 в свою чергу, не усвідомлюючи намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передав йому грошові кошти в сумі 1000 грн. Заволодівши грошима, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_16 майнову шкоду на загальну суму 3500 грн.

11.08.2020 ОСОБА_6 , діючи повторно, зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_17 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_4 , з метою реалізації свого умислу, направленого на незаконне заволодіння майном останнього, а саме, грошовими коштами, повідомив ОСОБА_17 неправдиві відомості про те, що він є представником юридичної особи, яка спеціалізується на виконанні будівельних робіт пов`язаних з утепленням фасадів багатоквартирних житлових будинків. ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_17 у можливості виконання з його боку будівельних робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду квартири, не маючи наміру в подальшому виконувати зазначені будівельні роботи, тим самим ввів потерпілого в оману. ОСОБА_17 в свою чергу, не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передав грошові кошти в сумі 5000 грн, які призначались як передплата для виконання зазначених вище будівельних робіт ОСОБА_6 .

Також, 14.08.2020 ОСОБА_6 діючи з єдиним умислом направленим на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_17 , повторно зустрівся з останнім в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_4 , та продовжуючи вводити потерпілого в оману, повідомив недостовірні відомості про необхідність надання ОСОБА_17 додаткових коштів в сумі 5000 грн на закупівлю будівельних матеріалів для проведення робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду квартири АДРЕСА_7 , не маючи наміру витрачати отримані кошти за призначенням. ОСОБА_17 , не усвідомлюючи намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передав йому грошові кошти в сумі 5000 грн. Заволодівши грошима, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_17 майнову шкоду на загальну суму 10000 грн.

В листопаді 2020 року ОСОБА_6 , діючи повторно, зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_18 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 , з метою реалізації свого умислу, направленого на незаконне заволодіння майном останнього, а саме грошовими коштами, повідомив ОСОБА_18 неправдиві відомості про те, що він є представником юридичної особи, яка спеціалізується на виконанні будівельних робіт пов`язаних з утепленням фасадів багатоквартирних житлових будинків. ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_18 у можливості виконання з його боку будівельних робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду балкону квартири, не маючи наміру в подальшому виконувати зазначені будівельні роботи, тим самим ввів потерпілого в оману. ОСОБА_18 в свою чергу, не усвідомлюючи намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передав грошові кошти в сумі 4000 грн, які призначались як передплата для виконання зазначених вище будівельних робіт ОСОБА_6 .Заволодівши грошима, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_18 майнову шкоду на суму 4000 грн.

В кінці листопада 2020 року ОСОБА_6 , діючи повторно, зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_19 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння майном останньої, а саме грошовими коштами, повідомив ОСОБА_19 неправдиві відомості про те, що він є представником юридичної особи, яка спеціалізується на виконанні будівельних робіт пов`язаних з утепленням фасадів багатоквартирних житлових будинків. ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_19 у можливості виконання з його боку будівельних робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду балкону квартири, не маючи наміру в подальшому виконувати зазначені будівельні роботи, тим самим ввів потерпілу в оману. ОСОБА_19 в свою чергу, не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передала грошові кошти в сумі 1500 грн, які призначались як передплата для виконання зазначених вище будівельних робіт ОСОБА_6 .

Також, 08.12.2020 ОСОБА_6 діючи з єдиним злочинним умислом направленим на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_19 , повторно зустрівся з останньою на ринку «Господар» в м. Южноукраїнську Миколаївської області, та продовжуючи вводити потерпілу в оману, повідомив недостовірні відомості про необхідність надання ОСОБА_19 додаткових коштів в сумі 3500 грн на закупівлю будівельних матеріалів для проведення робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду балкону квартири АДРЕСА_8 , не маючи наміру витрачати отримані кошти за призначенням. ОСОБА_19 в свою, чергу, не усвідомлюючи намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передала йому грошові кошти в сумі 3500 грн.

Також, в квітні 2021 року ОСОБА_6 , діючи з єдиним злочинним умислом направленим на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_19 , повторно зустрівся з останньою в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_4 , та продовжуючи вводити потерпілу в оману, повідомив недостовірні відомості про необхідність надання ОСОБА_19 додаткових коштів в сумі 500 гривень на закупівлю будівельних матеріалів для проведення робіт з утеплення зовнішніх стін фасаду балкону квартири, не маючи наміру витрачати отримані кошти за призначенням. ОСОБА_19 в свою чергу, не усвідомлюючи намірів ОСОБА_6 , за проханням останнього, добровільно передала йому грошові кошти в сумі 500 грн. Заволодівши грошима, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_19 майнову шкоду на загальну суму 5500 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 надіслав клопотання про апеляційний розгляд без його участі, просив апеляційну скаргу задовольнити. Також надіслав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч.1 ст. 190 КК України.

Прокурор просив апеляційну скаргу задовольнити, зазначив, що обвинувачений щиро розкаявся, є військовослужбовцем, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Заперечував проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч.1 ст. 190 КК України, оскільки перебіг строку відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України переривався у звязку із вчиненням ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, і в цій частині апелянтом вирок не оскаржується.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції послався на врахування ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин його вчинення, а також на дані про особу винного, який є мобілізованим, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Окрім того, визнано обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 - щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Разом з цим, суд вважає, що вищенаведені дані недостатньо враховані, а доводи обвинуваченого про можливість застосування положень ст. 69 КК України відносно нього є можливим, з огляду на таке.

Суд погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_6 , що при призначенні покарання не достатньо враховано пом`якшуючу покарання обставину - активне сприяння розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування заподіяної шкоди та відсутність претензій з боку усіх потерпілих.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений з початку досудового розслідування повністю визнав свою провину у вчиненому, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, надавав правдиві і повні показання про всі обставини вчинених кримінальних правопорушень.

Також під час судового розгляду обвинувачений висловив щирий жаль та осуд своїх дій. Про дійсність цього жалю свідчить повне відшкодування завданої майнової шкоди.

Окрім того, на даний час обвинувачений є військовослужбовцем, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно перебуває у шлюбі, дружина не працює та доглядає за дітьми.

Зазначені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що обвинувачений дійсно розкаявся у вчиненому та бажав виправити ситуацію, що склалася.

Ці обставини були недостатньо враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Суд погоджується з думкою апелянта, що за наявності кількох пом`якшуючих обставин, зокрема визнання вини, щире каяття у вчиненому, активного сприяння розкриттю злочинів, відшкодування заподіяної шкоди, можливо було суду першої інстанції призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України. З цими доводами погодився і прокурор під час апеляційного розгляду.

Так, згідно діючого законодавства, покарання має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час призначення покарання.

Враховуючи всі обставини, які були встановлені безпосередньо під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом першої інстанції реальне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не відповідає як принципу співмірності конкретного злочинного діяння з обраним покаранням, так й не узгоджується з принципами гуманізму і справедливості, виходячи з фактичних обставин вчинених обвинуваченим злочинів.

Діючим законодавством передбачено можливість призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК України, з урахуванням правил, визначених в ст. 69 КК України.

Згідно вимогам ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З огляду на те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої ОСОБА_6 не уникав, враховуючи поведінку обвинуваченого за період кримінального провадження, його молодий вік, те, що він на обліку у лікаря нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілим завдану шкоду, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, та за цей час обвинувачений не вчинив нові кримінальні та/або адміністративні правопорушення, колегія суддів вважає, що дані обставини пом`якшують покарання ОСОБА_6 , істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та свідчать про те, що призначення з урахуванням ст. 69 КК України покарання, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статей ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, забезпечить досягнення закріплених у ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання, виходячи з принципу індивідуалізації покарання.

Крім того, доводи апелянта щодо розстрочки виконання вироку є таким що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КВК України передбачає, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк, після набрання вироку суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 КВК України у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Запровадження воєнного стану та втрата людиною заробітку обумовлює додатковий фінансовий тягар, що є поважною причиною для розстрочки та відстрочки сплати штрафів, пені та інших фінансових санкцій.

За змістом ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно перебуває в шлюбі. Дружина ОСОБА_10 не працює, оскільки здійснює догляд за малолітніми дітьми. ОСОБА_6 є військовозобов`язаний, проходить службу у ЗСУ. Отже, його доходи, є для сім`ї ОСОБА_6 єдиним доходом.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Тому суд, знаходить вказані обставини підставами для застосування в даному випадку положень ч.4 ст. 53 КК України та розстрочити обвинуваченому ОСОБА_6 виплату штрафу рівними частинами на строк 6 місяців, встановивши суму виплати штрафу щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому це вирок набере законної сили.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 - задоволенню.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України, суд встановив наступне. Відповідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У даному кримінальному провадженні, за епізодом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у даному кримінальному проваджені, початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення вчинено - 02.09.2019.

Проте, обвинувачений ОСОБА_6 продовжив вчинення ним ряду кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що перебіг строку давності переривався.

Оскільки, перебіг строку давності, на думку колегії суду, переривався, тому не має підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 ст. 49 КК України за ч. 1 ст. 190 КК України.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 407, 408, 409, 418, 419, 424, 425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 грудня 2022 року змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим:

- за ч. 1 ст. 190 КК України з призначенням покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доході в громадян, що складає 25500 грн;

- за ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 38250 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 38250 грн

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_6 виплату штрафу в сумі 38250 грн рівними частинами на строк 6 місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі 6375 грн щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому це вирок набере законної сили.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3