УХВАЛА

щодо розгляду скарги

08.11.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

представниказаявника - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та додані до неї матеріали,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за її заявою від 01.11.2023 р.

В обґрунтування скарги зазначила, що 01.11.2023 року вона звернулась до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області з заявою про вчинення відносно неї ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Проте, всупереч вимогам ст. 214 КПК України відомості про вчинення кримінального правопорушення не були внесені до реєстру, досудове розслідування не проводиться.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в ній. Вважають, що ОСОБА_5 здійснив самовільне будівництво гаража на земельній ділянці комунальної власності, що свідчить про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України.

Додатково зазначив, що будь-які рішення компетентних державних органів з приводу здійснення самовільного будівництва ОСОБА_6 відсутні.

Уповноважений представник Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області в судове засідання, не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали фотокопії, лист-відповідь директора департаменту містобудування та замельних відносин Житомирської міської ради №3221/13 від 03.07.2019 року, лист-відповідь заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади №25/Є10698 від 31.10.2019 р., лист відповідь начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №Є-332/0-0.15-545/153-19 від 26.06.2019 р, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положення ч.1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, дізнавача, прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки по заяві або повідомленню, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із системного аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про обставини не щодо усіх (будь-яких) заяв чи повідомлень, а тільки тих, які можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення (злочину), тобто повинні мати достатні дані про наявність в події ознак складу злочину у розумінні ст. 11 КК України.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки), порядок якої визначений ст. 214 КПК України.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 р., за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 від 17.06.2020 р, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту". Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження №51-8007км18) наголосив: "...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...".

Внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених раніше.

Згідно скарги ОСОБА_3 звернулась до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області з заявою про вчинення відносно неї ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, по факту самовільного будівництва будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Частиною 3 статті 197-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.

З документів, долучених до скарги, не підтверджується наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, жодним документом, який долучений до скарги, не підтверджується факт самовільного будівництва.

До скарги не долучені докази, які б підтвердили, що компетентним державним органом була проведена перевірка, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_5 здійснює самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці - акт огляду земельної ділянки, припис, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності тощо.

З документів, які долучені до скарги, вбачається, що заявник зверталась до органу місцевого самоврядування з заявами, зі змісту яких вбачається лише, що рішення про передачу земельної ділянки у власність чи користування по АДРЕСА_1 не приймались. При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що всі долучені до скарги документи датовані 2019 роком. Водночас, відсутність документів про передачу земельної ділянки у власність та/або в користування автоматично не свідчить про наявність самовільного будівництва в розумінні норм Цивільного та Земельного кодексів України, оскільки таке будівництво може здійснюватись на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності.

Дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 , з якою вона звернулась до органу досудового розслідування, слідчим суддею встановлено, що вона не містить обгрунтованих відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_5 злочину в розумінні ст. 11 КК України, відповідальність за скоєння якого передбачена статтями з Особливої частини КК України. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, які в заяві ОСОБА_3 відсутні. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ні в скарзі, ні в судовому засіданні заявник та її представник не навели доводів, які б вказували, що ОСОБА_3 звернулась до органу досудового розслідування з повідомленням, яке б містило ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту скарги та долучених до неї матеріалів вбачається, що заявник має намір отримати певну земельну ділянку, у зв`язку з чим між нею та ОСОБА_8 наявні цивільно-правові відносини.

З огляду на викладене вище, під час розгляду скарги слідчий суддя, проаналізувавши зміст скарги ОСОБА_3 , положення вимог законодавства, якими врегульовано порядок внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв та повідомлень про злочини, дійшов висновку, що звернення ОСОБА_3 за своїм змістом не є заявою про вчинення злочину, оскільки в ньому відсутні об`єктивні дані про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , а тому підстави для внесення відомостей за даним повідомленням до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування відсутні.

Таким чином, слідчий суддя вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу заявника та її представника на неможливість ініціювати кримінальне провадження без достатніх правових відстав, що призводить до нераціонального витрачання процесуального часу та відволікання сил і засобів державних правоохоронних органів, тим паче в умовах тривалого воєнного стану, які і так є достатньо обмеженими.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 13.11.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1