У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 08.09.2023 року внесені до ЄРДР за №0000315, погоджене з прокурором, про застосування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000315 відомості про яке внесено до ЄРДР 08.09.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розробили протиправний механізм, відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, протиправно, по за офіційними пунктами пропуску, переправлялись за межі території України.

На виконання вказаного протиправного механізму ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи спільно та умисно, біля 18 год. 29.09.2023, перебуваючи в «Чопському міському парку», що по вул. Миру в м. Чоп, зустрілися з ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, при цьому достовірно знаючи, що ОСОБА_9 обмежено виїзд за кордон, повідомили останньому, що можуть організувати його переправлення за кордон по за офіційними пунктами пропуску та повідомили йому механізм його незаконної переправки за кордон. За виконання вказаних дій, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розмові із ОСОБА_9 висунули останньому пропозицію надання їм грошові кошти у розмірі 4000 доларів США, при цьому висунули вимогу надати їм частину вказаної суми в якості завдатку.

Після цього, 30.09.2023, згідно попередньої домовленості, перебуваючи в приміщенні готелю «Європа», що по вул. Головній, 89 в м. Чоп, в рамках контролю за вчиненням злочину, ОСОБА_9 , на вимогу ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 в якості завдатку грошові кошти в розмірі 2000 доларів США за організацію ними незаконого переправлення ОСОБА_9 через кордон.

Надалі, ОСОБА_5 , на виконання спільних із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 протиправних намірів, спрямованих на особисте збагачення за рахунок незаконного переправлення ОСОБА_9 за кордон, під час мобілізаційних заходів на території держави в умовах воєнного стану, 03.10.2023 року, близько 17:20 години, перебуваючи в туалетному приміщенні кафе «LaMia Pizza», що по вул. Квітковій, 21 в м. Чоп, висунув вимогу до ОСОБА_9 передати їм решту коштів у сумі 2000 доларів США, що ОСОБА_9 зробив в рамках контролю за вчиненням злочину, передавши вказану суму коштів ОСОБА_5 , який у свою чергу вказані кошти передав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для безпосередньої організації останніми незаконного переправлення ОСОБА_9 через кордон.

Отримавши від ОСОБА_9 другу частину обумовленої суми коштів, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , реалізовуючи їх спільний, протиправний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництвом такими діями, сприянням їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, посадили ОСОБА_9 до автомобіля марки «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , та виїхавши з м. Чоп поїхали контрольованим прикордонним районом в сторону державного кордону України для подальшого перетину ОСОБА_9 кордону, однак, в подальшому, в с. Червоне по вул. Головній, Ужгородського району, були викриті та затриманій працівниками правоохоронних органів.

03.10.2023, о 18:05 годині, ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

04.10.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області, Кам`янець-Подільського району, с. Завалля, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця 128-ої окремої гірсько-піхотної бригади, неодруженого, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння у його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується комплексом зібраних в рамках кримінального провадження доказів, зокрема: протоколом огляду місця події, в ході яких виявлено та вилучено знаряддя та засоби вчиненого злочину, протоколами впізнання, протоколами допиту свідка, протоколами впізнання, заявою підозрюваного ОСОБА_7 про видачу грошових коштів, які вони отримали за організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 за кордон та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин пов`язаний із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим, оскільки воно на думку органу досудового розслідування буде неефективним.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, та невідворотність покарання, останній може ухилитись від досудового розслідування та суду, наприклад, покинувши межі країни.

Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а у відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 185 КПК України до осіб підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину застава визначається в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, такий розмір застави для підозрюваного ОСОБА_5 є недостатнім та нездатний повною міро забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів.

Підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, за який, передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.2 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду розуміючи невідворотність покарання за вчинений ним тяжкий злочин. Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

- знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування;

- незаконного впливати на свідків чи інших підозрюваних тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб він змінив або відмовився від своїх показів, або схиляти їх до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка, а тому будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до нього, тобто чинити на нього психологічний тиск чи фізичний вплив щоб він відмовився від своїх показів, або схилити свідка до дачі неправдивих показань, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідка до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 , вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Зважаючи на те, що в ході досудового розслідування здобуто достатні докази, які підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до 9 років з конфіскацією майна, а тому, з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання виникнення указаним ризикам, до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти наведеним вище ризикам та не буде ефективним.

З огляду на викладене, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у такому підстав. Просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: підозрюваний може впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилятися від органу досудового розслідування та суду. Крім цього, прокурор в судовому засіданні висловив позицію щодо винятковості даного кримінального правопорушення, оскільки на даний час в Україні триває війна та проходить мобілізація, а особи яких переправляв ОСОБА_10 є військовозобов`язаними, що ставить під загрозу саму мобілізацію.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення внесеного слідчим клопотання. Зазначила що підозра є необґрунтованою та ризики відсутні. Просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Щодо застави то просила обрати таку у мінімальному розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з конфіскацією майна.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується комплексом зібраних в рамках кримінального провадження доказів, зокрема: протоколом огляду місця події, в ході яких виявлено та вилучено знаряддя та засоби вчиненого злочину, протоколами впізнання, протоколами допиту свідка, протоколами впізнання, заявою підозрюваного ОСОБА_7 про видачу грошових коштів, які вони отримали за організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 за кордон та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є молодим за віком, інвалідом третьої групи, раніше не судимим, військовослужбовцем з позитивною характеристикою.

Поряд з цим, суд звертає увагу на ті обставини, що у ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки, а також те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що вчинений за попередньою змовою з корисливим мотивом, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи фактичні обставини вчиненого злочину, особу підозрюваного, а також тяжкість можливого покарання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана норма визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, характер кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, спосіб вчиненого злочину: за попередньою змовою групою осіб, вчинений з корисливих мотивів, в період війни, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а тому вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити підозрюваному заставу у розмірі - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на ОСОБА_10 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з свідками по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 18 год. 05 хв. - 01.12.2023 року.

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 18 год. 05 хв., 03.10.2023 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з свідками по справі,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1