Справа № 337/5556/23
Номер провадження 1-кп/337/130/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000913 від 12.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

-02.09.2003 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;

-31.01.2005 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.ст.70,71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

-12.01.2011 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

-15.05.2012 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.70,71 КК України призначено покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі;

-28.03.2013 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;

-02.08.2013 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

-07.11.2013 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-26.02.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України визначено остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-27.01.2015 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

-30.11.2015 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України визначено остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 06.04.2018 року у зв`язку з відбуттям строку покарання

за ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2023 в період часу з 08 години 45 хвилин по 09 годину 20 хвилин ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена, в установленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, знаходячись поблизу перукарні, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, здійснив крадіжку майна, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: велосипеда марки «Avanti», вартістю 3958 гривень 13 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

В судовому засіданні 3 січня 2023 року обвинувачений ОСОБА_6 свою провину не визнав, суду пояснив, 12.08.2023 року, зрання він йшов додому зі сторони ринку «Бахчисарай», біля перукарні, що в будинку 7 по вул. Курузова він побачив велосипед, що був схожий на той, що раніше був у нього, темного кольору, який у нього викрали за декілька днів до цих подій. Тоді він з заявою в поліцію не звертався. Описати велосипед він не може, бо він звичайний: мав два колеса, кермо, багажник та сумку під ключі. Зазначити марку велосипеда він не може, бо не пам`ятає, кольори розрізнює дуже погано. І взагалі у відсутності потерпілого відмовляється відповідати на поставлені питання та давати будь-які пояснення, бо вважає, що потерпілий, який звернувся до поліції з заявою, повинен бути присутнім у судовому засіданні, а не звертатися з заявами про розгляд справи у його відсутність.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , після допиту потерпілого ОСОБА_5 свою провину визнав у повному обсязі, суду пояснив, що жодного велосипеда у нього не викрадали, наразі він усе усвідомив, тому вважає за необхідне розповідати правду. Коли він побачив біля перукарні чужий велосипед, залишений без догляду, одразу вирішив його забрати. Коли він брав велосипед, його ніхто не помітив. На велосипеді він поїхав на ринок десь на пр.Сталеварів, де продав велосипед, гроші витратив на власні потреби. Кваліфікацію своїх дій за ознаками таємності, повторності не оспорює, але бажає нести відповідальність за ч.2 а не за ч.4 ст.185 КК України, хоча й обізнаний про введення в Україні воєнного стану вже як два роки, але по телевізору він чув, що в державі не війна, а спецоперація. Також зазначив, що не бачить необхідності в допиті свідків та дослідженні інших письмових доказів за їх участю, бо провину визнав, а наданих прокурором доказів достатньо для підтвердження його провини. Просить призначити покарання без позбавлення волі, зазначивши в дебатах та останньому слові, що кається за скоєне.

Крім допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , у судовому засіданні був допитаний потерпілий ОСОБА_5 , який пояснив суду, що в середині серпня 2023 року (точну дату не пам`ятає) десь біля 9-00 години він на своєму велосипеді марки «Avanti» приїхав до перукарні, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Велосипед залишив біля сходинок, не пристебнутим, сам зайшов до салону поцікавитися чергою. Був відсутній хвилин 5. Коли повернувся велосипеда не було. Йому порадили звернутися до поліції, що він й зробив. Наступного дня велосипед йому повернули. Матеріальних претензій до обвинуваченого не має, на суворому покаранні не наполягає. На поставлені питання відповів, що велосипед він придбав декілька років потому у кіоску, в якому ведеться продаж велосипедів, на ринку «Універсам» в м. Запоріжжі у новому стані. Велосипед з його володіння раніше ніколи не вибував. Під час досудового слідства він впізнав велосипед за кольором, наявними подряпинами, багажником. Багажник він до велосипеда прикручував самостійно, використовуючи ящик з-під бананів, тому впевнений, що велосипед належить саме йому, помилитися він не може.

За змістом протоколу огляду місця події від 12 серпня 2023 року встановлено, що місцем злочину є відкрита ділянка місцевості, яка знаходиться біля будинку АДРЕСА_2 . координати місцевості: 47829840, 35.018913. Під час огляду місця події нічого не вилучалося.

Згідно висновку експерта товарознавчої експертизи № 3635 від 14 серпня 2023 року ринкова вартість з урахуванням зносу, станом на 12 серпня 2023 року двоколісного велосипеду марки «Avanti»з урахуванням того, що він перебував у користуванні з 2020 року та не має будь-яких пошкоджень, з урахуванням ПДВ становить 4749,74 без урахування ПДВ- 3958,13 гривень.

За змістом Протоколу слідчого експерименту від 23 вересня 2923 року, ОСОБА_6 у присутності свого захисника на місці події, а саме біля сходин до перукарні, зазначив, що в цьому місці у нього виник умисел на заволодіння велосипедом. Після чого він у відсутність будь-кого взяв та й поїхав на ньому до кіоску на вул. Сталеварів, де відчужив велосипед, гроші витратив на власні потреби. У скоєному кається.

У судовому засіданні був відтворений відеозапис з місця події, зміст його цілком відповідає змісту дослідженого Протоколу слідчої дії.

Постановою від 13 серпня 2023 року двоколісний велосипед марки «Avanti», виданий гр.Стрельченко з приміщення антикварної лавки по сул.40 років Незалежної України буд.47, визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , про що останнім надана цілісна розписка.

За згодою усіх учасників провадження інші докази у судовому засіданні не досліджувалися, оскільки учасниками провадження було визнано їх дослідження недоцільним. З реєстрів матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 під час розгляду у присутності потерпілого фактично визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, та не оспорював фактичних обставин провадження, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності його позиції відсутні, роз`яснивши про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням думки сторін, зокрема позиції захисту, визнав недоцільним дослідження стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та зазначеними письмовими доказами.

Умисні дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

При цьому суд враховує, що введення на території держави Україна з 24 лютого 2022 року воєнного стану, який триває на час ухвалення вироку є загальновідомою обставиною, яка не потребує окремого доведення, а наявність кваліфікуючої ознаки у вигляді повторності обумовлена незняттям та непогашенням судимостей за корисливі злочини.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, офіційних джерел доходу немає, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Оцінюючи відсутність обставини, що пом`якшує покарання у вигляді щирого каяття, суд зауважує, що щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів. При цьому, поняття «щире каяття» не є тотожним поняттям до визнання вини (визнання особою факту вчинення нею злочину), як про це стверджувала сторона захисту. Суд на своє глибоке переконання вважає, що визнання ОСОБА_6 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, було вимушеним під тиском вагомих доказів його винуватості, а його поведінка не свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій, їх осуд та будь-яких суттєвих позитивних змін у соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його небезпечності.

Заподіяна потерпілому шкода відшкодована на досудовому слідстві шляхом повернення викраденого майна.

З урахуванням викладеного, та думки прокурора, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69 та 75 КК України, оскільки судом не встановлено жодних обставин, що пом`якшують покарання та раніше судом неодноразово до ОСОБА_6 суд призначалося покарання з іспитовим строком, однак воно не вплинуло на виправлення обвинуваченого, який продовжував вчиняти кримінальні правопорушення під час іспитового строку, що послугувало призначенню покарання на підставі ст.71 КК України в місцях ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 суд не вбачає.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Судові витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 відраховувати з часу фактичного затримання з 28 вересня 2023 року.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: двоколісний велосипед марки «Avanti», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 -залишити у останнього за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Хортицький районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1