ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ПОЛТАВИ
Справа №553/192/24
Провадження № 1-в/553/46/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , перевіривши заяву засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

На розгляд Ленінського районного суду м. Полтави надійшла заява засудженого ОСОБА_2 , який відбуває покарання у мовах ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», про застосування умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст. 81 КК України.

Вирішуючи питання про прийняття до заяви до провадження та можливість її розгляду по суті, суд вказує про наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У відповідності до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Звертаючись до суду ОСОБА_2 обмежився поданням заяви, в якій прохав розглянути питання умовно-дострокового звільнення в порядку ст. 81 КК України. Жодних відомостей про свою особу, поведінку під час відбування покарання, ставлення до праці та обґрунтувань можливості умовно-дострокового звільнення засуджений не навів.

Крім того, як убачається з особової справи ОСОБА_2 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 29.03.2018 за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.02.2021 вирок Київського районного суду м. Полтави від 29.03.2018 змінено в частині кваліфікації дій та призначення покарання, перекваліфіковано дії ОСОБА_2 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України в редакції ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22.11.2018 та призначено покарання за цим законом у виді 6 місяців арешту, на підставі ст.71, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Київського районного суду м. Полтави від 29.03.2018, з урахуванням змін внесених ухвалою суду апеляційної інстанції, та за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 14.04.2017, яким ОСОБА_2 засуджений за ч.1 ст.307 КК України, остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Також судом встановлено, що 30.11.2023 представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 (справа №553/3040/23).

За наслідками розгляду цієї справи, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.01.2024, яка набрала законної сили 17.01.2024, у задоволенні подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання із встановленням адміністративного нагляду було відмовлено.

За ч.7 ст.539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Враховуючи встановлені обставини та виходячи з вимог ч.7 ст. 539 КПК України повторний розгляд питання про застосування умовно-дострокового звільнення можливий не раніше як через шість місяців з дня винесення ухвали про відмову у задоволенні клопотання, тобто після 09.07.2024.

Не зважаючи на вказане, 25.01.2024 ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави з клопотанням про повторний розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, тобто без дотримання строку, визначеного ч. 7 ст. 539 КПК України, з огляду на що заяву засудженого слід повернути без розгляду, роз`яснивши право повторного звернення з цього самого питання не раніше як через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_2 що розгляд повторного клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з урахуванням вимог ч. 7 ст. 539 КПК України, може мати місце не раніше, як шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1