Справа № 396/1650/23
Провадження № 1-кп/392/245/23
УХВАЛА

19 грудня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2023 за № 0000219 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.5 ст.361 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначивши, що ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_3 , не зменшилися та продовжують існувати на даний час, а саме ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_3 може переховуватися від суду, та незаконно впливати на свідків та потерпілу, існує ризик вчиненню нового кримінального правопорушення обвинуваченим. Вказав, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Просив клопотання задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 висловила думку про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений погодився із позицією захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які брали участь у судовому засіданні, суд дійшов висновків про таке.

Судом встановлено, що наразі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє застосований 30 травня 2023 року ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09.11.2023 року до 07 січня 2024 року, з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 107 360 грн.

Отже, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою закінчується 07.01.2024 року, до вказаного часу судове провадження не може бути завершене, оскільки судовий розгляд розпочався та допитано одну потерпілу ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України, яке є кримінальним проступком, ч.2 ст.190 КК України нетяжким злочином, ч.4 ст.185 КК України тяжким злочином, та ч.5 ст.361 КК України особливо тяжким злочином.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та відповідно з мірою можливого покарання (п.1.ч.1 ст.177 КПК України).

Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 та свідків, з метою зміни їх показань, оскільки останні не допитані в судовому засіданні, з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Існує ризик вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень(п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки відносно останнього 30.08.2018 року до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області направлено обвинувальний акт за ч.2 ст.307 КК України, та, крім того, наразі обвинувачується у вчиненні ряду корисливих кримінальних правопорушень, вчинених протягом незначного проміжку часу.

При вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , судом враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що він обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень проти власності, в тому числі тяжкому кримінальному правопорушенні, а також у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів ), систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, те, що до затримання, зі слів обвинуваченого, працював неофіційно, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2012 року народження, матір та брата, такий, що відповідно до ст.89 КК України, не має судимостей, є обвинуваченим в іншому кримінальному провадження, яке на даний час не розглянуто.

Вказане свідчить, що інші більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), наразі не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

З урахуванням положень п.2 ч.1 ст.182, ч.4 ст.183 КПК України, а також ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає необхідним визначити з урахуванням майнового стану обвинуваченого та обставин скоєння кримінальних правопорушень, заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 грн, що буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним обов?язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 369-372, 392 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 19.12.2023 до 16.02.2024 включно.

Строк дії ухвали визначити до 16 лютого 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_8