ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2986/23 Справа № 629/2140/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000248 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Лозова Харківської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченої змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.309 КК України, призначивши покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що постанова прокурора Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 07.02.2018 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину не може бути визнана належним, допустимим доказом, оскільки вона винесена з порушенням вимог ч. 7 ст. 271 КПК України, так як не містить обставин про відсутність під час НСРД провокування особи на вчинення злочину та про застосування спеціальних імітаційних засобів.

Зазначає, що обвинувачення ґрунтується лише на показаннях легендованої особи, яка звернулася до обвинуваченої ОСОБА_8 з проханням продати їй психотропну речовину за вказівкою працівників поліції, а тому можна дійти висновку, що саме працівники поліції спровокували вчинення кримінальних правопорушень.

Також стороною обвинувачення не надано доказів того, що обвинувачена збувала наркотичні засоби будь-якій іншій особі до часу документування такого збуту легендованій особі ОСОБА_9 та що саме ОСОБА_8 була ініціатором цього збуту.

Стверджує, що єдиною підставою для початку досудового розслідування та проведення НСРД є заява громадянина ОСОБА_10 , який залежний від працівників поліції, оскільки двічі притягувався до адміністративної відповідальності саме на підставі протоколів, складених працівниками поліції, однак цьому факту суд не надав жодної оцінки.

Окрім того, суд не оцінив та не дослідив ту обставину, що НСРД щодо ОСОБА_8 стали вчинятися задовго до того, як звернувся з вищезазначеною заявою ОСОБА_10 , так як в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що ще 07.11.2017 року слідчий звернувся до слідчого судді Апеляційного суду Харківської області з клопотанням про дозвіл на проведення НСРД аудіо-, відеоконтролю особи, проте в матеріалах кримінального провадження вказане клопотання та ухвала слідчого судді відсутні, та стороні захисту вони не відкривалися. При цьому відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 80000248 було внесено тільки 02.02.2018 року.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження видачі коштів спеціального призначення, що використовувалися співробітниками поліції для проведення оперативної закупки наркотичного засобу в обвинуваченої.

Зазначає, що обвинувачена щиро розкаялася, вину визнала частково, а саме в тому, що наркотичні засоби вживала, але без мети збуту. Також вона є матір`ю - одиначкою, яка виховує двох дітей, неповнолітню і малолітню доньок, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.307 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного їй майна, крім житла; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 в невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, невстановленою масою, але не меншою за 0,0523 гр. (в перерахунку на суху речовину) та незаконно зберігала його при собі, з метою подальшого незаконного збуту іншим особам.

12.02.2018 року, в період часу з 14.01 годин до 14.06 годин, ОСОБА_8 знаходилася поблизу «Торгівельного центру», який розташований в будинку № 1 на м-ні № 5 в м. Лозова Харківської області, де незаконно зберігала при собі вказану наркотичну речовину, маючи прямий умисел на її незаконний збут.

Цього ж дня, близько 14.01 години, особа, анкетні дані якої були замінені на ОСОБА_9 , котра здійснювала оперативну закупку вказаного наркотичного засобу, зустрілася з ОСОБА_8 за вищевказаною адресою та разом з нею перейшла в перший під`їзд будинку АДРЕСА_3 де ОСОБА_8 , в той же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву і з метою наживи, отримала від ОСОБА_9 200 грн та передала їй медичний шприц, заповнений рідиною, об`ємом 1,8 мл., яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою (у перерахунку на суху речовину) 0,0523 гр.

Таким чином, ОСОБА_8 за 200 грн продала особі, анкетні дані якої були замінені на ОСОБА_9 , тобто незаконно збула особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого (у перерахунку на суху речовину) становить 0,0523 гр.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невинуватості ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами:

- показами свідка ОСОБА_9 , яка підтвердила, що в лютому 2018 року за добровільною згодою здійснювала закупку наркотичного засобу у ОСОБА_8 . Також зазначила, що вона раніше вже купувала наркотичні засоби у ОСОБА_8 ;

- показами свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що взимку він та ще одна дівчина були понятими під час проведення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_8 .

Також вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується матеріалами проведеної закупки:

- постановою прокурора від 07.02.2018 року (т. 1 а.п. 193-194) про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів, психотропних речовин у ОСОБА_8 ;

- ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Харківської області від 09.02.2018 року про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо,- відеоконтроль особи відносно ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 197-198);

- протоколом огляду покупця від 12.02.2018 року, згідно із яким, в присутності понятих було здійснено огляд свідка ОСОБА_9 , якій було надано грошові кошти в розмірі 200 грн для проведення оперативної закупки (т. 1 а.п. 201-202);

- протоколом добровільної видачі придбаного товару (т. 1 а.п. 203-204), відповідно до якого, 12.02.2018 року в проміжок часу з 14.15 год. до 14.39 год. в присутності понятих на сходовому майданчику між 2 та 3 поверхами в 1-му під`їзді будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_9 добровільно видала медичний шприц з градуйованою шкалою до 5 мл, всередині якого знаходиться рідина світло-коричневого кольору, об`ємом 2 мл. Зі слів ОСОБА_9 вказану рідину вона придбала у ОСОБА_8 за 200 грн і ця рідина є опієм;

- протоколом оперативної закупки (т. 1 а.п. 205), відповідно до якого, 12.02.2018 року було проведено оперативну закупку (без затримання фігуранта), із застосуванням оперативно-технічних заходів, в ході якої закупник придбав у ОСОБА_8 2 мл опію за 200 грн та добровільно видав придбану рідину, тобто опій об`ємом 2 мл.;

- протоколом за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтроль особи від 19.02.2018 року, згідно із яким ОСОБА_8 12.02.2018 року о 14.01 годин зустрілася з ОСОБА_9 біля «Торгівельного» на м-ні 5 м. Лозова, після чого обидві пройшли до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_5 , де між першим та другим поверхами ОСОБА_8 зі шприца об`ємом 20 мл. перелила рідину до шприца, об`ємом 5 мл., який передала ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_9 передала ОСОБА_8 200 грн, які остання поклала до кишені та передала ОСОБА_9 дві ампули «димидролу» (т. 1 а.п. 206-207);

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи сторони захисту про те, що постанова прокурора Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 07.02.2018 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину не може бути визнана належним, допустимим доказом, оскільки не містить обставин про відсутність під час НСРД провокування особи на вчинення злочину та про застосування спеціальних імітаційних засобів не є слушними, оскільки перевірка клопотання про проведення НСРД на відповідність вимогам ст.217, 251 КПК України здійснюється слідчим суддею, який надає дозвіл на проведення НСРД та перебуває поза межами повноважень суду першої інстанції. Під час судового розгляду таких даних не встановлено. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 29.11.2022 року у справі №206/5969/15-к.

Також здійснивши аналіз вказаної постанови прокурора на відповідність вимогам статей 251, 271 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що вона відповідає цим вимогам, а відсутність у ній відомостей про застосування спеціальних імітаційних засобів не свідчить про її незаконність, оскільки за результатами перевірки матеріалів кримінального провадження не встановлено застосування таких засобів у цьому кримінальному провадженні.

Отже, з огляду на викладені обставини, у колегії суддів відсутні підстави вважати недопустимим протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії- контроль за вчиненням злочину.

Посилання захисника на те, що обвинувачення ґрунтується лише на показаннях легендованої особи, яка діяла за вказівкою працівників поліції, а тому має місце провокація вчинення кримінального правопорушення, а також, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що обвинувачена збувала наркотичні засоби будь-якій іншій особі до часу документування такого збуту легендованій особі ОСОБА_9 та що саме ОСОБА_8 була ініціатором цього збуту є безпідставним з огляду на таке.

За змістом статей 246, 271 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитись, якщо наявні достатні підстави вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, а також, якщо відомості про злочини та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в іншій спосіб.

При цьому згідно із ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначав, що коли сторона захисту висуває версію провокації, необхідно встановити, чи був би злочин вчинений без втручання органів влади. Підбурювання стається, коли відповідні агенти співробітники сил правопорядку або особи, що діють за їхніми інструкціями, не обмежуються лише розслідуванням злочинної діяльності у переважно пасивній манері, а справляють такий вплив на особу, що спонукає її до вчинення злочину, який інакше не був би вчинений, з метою уможливити викриття злочину, отримання доказів і пред`явлення обвинувачення.

Визначаючи, чи було розслідування «переважно пасивним», необхідно також дослідити причини, які стали підставою негласної операції, та поведінку органів влади при її проведенні.

Перш за все, має бути встановлено, чи існувала об`єктивна підозра, що особа займається злочинною діяльністю або схильна до вчинення злочину. Будь-яка попередня інформація про наявний злочинний намір має давати можливість її перевірити, і органи влади мають бути здатні у будь-який час довести, що вони мали достатні підстави для проведення негласної операції.

Європейський суд з прав людини також підкреслював необхідність чіткої процедури санкціонування таких заходів розслідування, а також належного контролю над їх здійсненням.

З матеріалів провадження вбачається, що підставами, покладеними в основу проведення оперативної закупки, були дані про те, що ОСОБА_8 причетна до збуту наркотичних засобів. Тому враховуючи, що іншим шляхом, крім проведення у неї оперативної закупки, неможливо задокументувати вчинення нею тяжкого злочину, прокурором було прийнято рішення про здійснення контролю за вчиненням злочину у формі проведення оперативної закупки.

Суд першої інстанції встановив, що протоколом за результатами здійснення НСРД аудіо-, відеоконтроль особи від 19.02.2018 року (проведеного на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 09.02.2018 року № 1761т від 09.02.2018 року, строк дії яких 2 місяці) підтверджується факт збуту ОСОБА_8 . 12.02.2018 року ОСОБА_9 наркотичного засобу за грошові кошти (аудіо- та відеозапис досліджено безпосередньо в судовому засіданні).

При цьому, з досліджених судом першої інстанції доказів не встановлено даних про те, що ОСОБА_8 неодноразово та наполегливо схиляли до продажу наркотичної речовини, і матеріали кримінального провадження таких даних не містять.

З протоколу за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтроль особи від 19.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_8 розуміла значення своїх дій зі збуту наркотичної речовини, оскільки запропонувала особі, яка здійснювала закупку, відійти до під`їзду, де перелила зі свого шприца у шприц закупної особи наркотичну речовину, при цьому перерахувала отримані кошти, після чого вони вийшли з під`їзду, тобто дії ОСОБА_8 були добровільними.

Також, залегендований свідок ОСОБА_9 , яка перед допитом в суді першої інстанції в якості свідка була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, повідомила, що вона вже раніше купувала наркотичні засоби у ОСОБА_8 . Підстав не довіряти показам вказаного свідка у суду першої інстанції не було.

Доводи захисника про те, що єдиною підставою для початку досудового розслідування та проведення НСРД є заява громадянина ОСОБА_10 , який залежний від працівників поліції, є безпідставними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що свідок ОСОБА_10 звернувся до поліції із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності дівчини на ім`я ОСОБА_12 , яка за місцем свого проживання та на території м. Лозова збуває наркотичні засоби (т. 1 а.п. 192), при цьому, відповідно до вказаної заяви від 01.02.2018 року ОСОБА_10 під підпис був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивої заяви, яка передбачена ст. 383 КПК України.

Також слід зазначити, що заява ОСОБА_10 знайшла своє підтвердження матеріалами проведеної оперативної закупки.

Твердження сторони захисту, що НСРД щодо ОСОБА_8 стали вчинятися задовго до того, як звернувся з вищезазначеною заявою ОСОБА_10 , так як в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що ще 07.11.2017 року слідчий звернувся до слідчого судді Апеляційного суду Харківської області з клопотанням про дозвіл на проведення НСРД аудіо-, відеоконтролю особи, - не заслуговує на увагу, оскільки винуватість обвинуваченої підтверджується виключно доказами, отриманими після внесення відомостей в ЄРДР 02.02.2018 року, яке було розпочато за заявою ОСОБА_10 . Також прокурор під час апеляційного розгляду наголосив на тому, що відомості в реєстрі матеріалів досудового розслідування за 07.11.2017 року є помилковими.

Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження видачі коштів спеціального призначення, що використовувалися співробітниками поліції для проведення оперативної закупки наркотичного засобу в обвинуваченої, є безпідставним, оскільки судом у вироку зазначено, що прокурором вживалися заходи з отримання відповідних документів, однак за повідомленням УФЗБО ГУКНП в Харківській області (т. 2 а.п. 150), усі справи, які мали гриф обмеженого доступу, були знищені 24.02.2022 року у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, через що надати ці відомості немає можливості. У зв`язку з наведеним судом зроблено висновок, що відсутність доказів джерела походження грошових коштів не призвела до порушення прав обвинуваченого, оскільки ця обставина не може ставити під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відсутність корінця квитанції УФЗБО ГУКНП в Харківській області про походження грошових коштів, використаних при проведенні оперативної закупки (на чому наполягає сторона захисту), не тягне автоматичне визнання доказів недопустимими в контексті положень ст. 87 КПК України.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.09.2023 року, відповідно до якого, у матеріалах кримінального провадження має бути відображена інформація про походження грошових коштів, які використовувалися під час контролю за вчиненням злочину. Відсутність у матеріалах справи «корінця платіжного доручення» про видачу працівникам правоохоронних органів грошових коштів як видатків спеціального призначення та авансового звіту про використання коштів не є істотним порушенням вимог КПК України і має бути оцінена у взаємозв`язку з відомостями про джерело походження коштів (справа № 208/2160/18, провадження № 51-1868кмо22).

Відповідно до протоколу огляду покупця від 12.02.2018 року у ОСОБА_9 при огляді перед покупкою своїх коштів не було, а згідно із протоколом огляду грошових коштів від 12.02.2018 року оглядались грошові кошти, призначені для проведення оперативної закупки. Таким чином, відомості щодо походження грошових коштів, які були призначенні для оперативної закупки, є підтвердженими.

За таких обставин місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника частині перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.309 КК України задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується задовільно, утримує двох дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного їй майна, крім житла.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання ОСОБА_8 , а саме, що вона вперше вчинила кримінальне правопорушення, має на утриманні двох дітей, оскільки вказані обставини стали підставою для призначення їй судом покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному його розмірі.

Посилання захисника на те, що обвинувачена щиро розкаялася є безпідставним, оскільки така обставина не встановлена судом під час судового розгляду кримінального провадження, з тих підстав, що обвинувачена в суді заперечила наявність своєї винуватості у збуті наркотичного засобу, жодним чином не висловила жаль з приводу вчиненого, не висловила осуд своєї поведінки, готовність понести покарання за свої діяння, а лише висловила занепокоєність своєю подальшою долею.

Колегія суддів також вважає, що з боку обвинуваченої ОСОБА_8 відсутнє щире каяття, яке виявляється у тому, що особа визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що сталася, так як вона дій, які б свідчили про щире каяття не вчиняла, оскільки ОСОБА_8 , діючи в межах свого захисту, заперечувала окремі обставини вчинених нею дій, вину визнала частково та відмовилась від надання суду показань, що не свідчить про щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника щодо пом`якшення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, оскільки обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, захисником не наведено, а тому підстави для застосування до обвинуваченої більш м`якого покарання відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для її виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, вважаючи його доводи не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді :

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4