УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 369/65/23

провадження № 51-7724 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року,

встановив:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Семенівка Чернігівської області, зареєстровану у АДРЕСА_1 , проживаючу у АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 22 856,80 грн., моральної шкоди у розмірі 458 445 грн. та стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 42 000 грн. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування матеріальної шкоди - 22 856,80 грн., в якості відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн. та в якості відшкодування судових витрат на правничу допомогу - 25 000 грн.

В іншій частини позовних вимог відмовлено.

Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винною у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року апеляційну скаргу представника потерпілого задоволено частково. Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 200 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ставить питання про незаконність, невмотивованість та необгрунтованність ухвали апеляційного суду через неправомірне завищення розміру стягненої моральної шкоди із засудженої ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 . При цьому захисник вказує, що суд першої інстанції вірно встановив розумну та справедливу суму, що підлягає відшкодуванню засудженою потерпілому, у розмірі 50 000 грн. Водночас апеляційний суд необгрунтовано та невмотивовано, без документального підтвердження збільшив суму відшкодування завданої моральної шкоди до 200 000 грн., що більше, ніж у 8 разів перевищує завдану матеріальну шкоду та створює надмірний тягар на засуджену. При цьому захисник зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано соціальний стан потерпілої, те, що вона не працює, має доглядати чоловіка, якого було поранено в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини. Також захисник стверджує, що ні потерпілим, ні його представником до цивільного позову та апеляційної скарги не долучені докази, які підтверджують розмір заподіяної моральної шкоди у розмірі, заявленому в цивільному позові потерпілого. Враховуючи наведене, сторона захисту вказує, що збільшений апеляційним судом розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому у сумі 200 000 грн. не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності. Також захисник посилається на висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц. Тому захисник вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 , правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 286 КК України та призначене їй покарання не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника про безпідставне збільшення апеляційним судом розміру стягнення із засудженої ОСОБА_5 моральної шкоди, то вони не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, згідно зі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадів, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Усталеною судовою практикою визначено, що розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану тощо. При цьому слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Як убачається із копій судових рішень, встановивши доведеність винуватості ОСОБА_5 , суд першої інстанції, визнав обґрунтованим твердження потерпілого ОСОБА_6 про те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_5 йому завдано моральні страждання, однак, розмір моральної шкоди в сумі 458 445 грн. на його користь, суд вважав завищеним та з врахуванням засад розумності та справедливості, враховуючи глибину моральних страждань потерпілого ОСОБА_6 , матеріальне становище винної, яка офіційно не працює, суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди для ОСОБА_6 в сумі 50 000 грн.

Натомість апеляційний суд, розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої, задовольнив її частково та змінив вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 та стягнув із винної на користь ОСОБА_6 200 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції, збільшуючи розмір відшкодування моральної шкоди із засудженої на користь потерпілого, дотримався вказаних вимог закону. При цьому судом правильно враховано, що визначаючи розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди у сумі 50 000 грн., суд не надав належної оцінки характеру отриманих потерпілим тілесних ушкоджень з вини ОСОБА_5 , тривалості лікування, його душевним стражданням, ступеню його переживань, які призвели до істотних змін у способі його життя, докази яких містяться у медичній документації, долученій до цивільного позову.

Також, як вірно зазначено апеляційним судом, грошовий еквівалент заподіяної моральної шкоди потерпілому у зв`язку із отриманням ним тяжких тілесних ушкоджень, що суттєво вплинули на його подальший стан здоров`я та спосіб життя, має становити 200 000 грн., що відповідатиме загальним принципам визначення розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, з чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, визначаючи розмір заподіяної ОСОБА_6 моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_5 , апеляційний суд врахував усі обставини справи в їх сукупності, негативні наслідки, які настали для потерпілого, характер правопорушення, фізичний біль та обсяг душевних страждань, яких зазнав останній внаслідок ушкодження здоров`я, те, що було порушено звичайний уклад його життя у зв`язку з отриманими травмами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

З таким рішенням погоджується і суд касаційної інстанції, і підстави вважати його необґрунтованим відсутні.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції і вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому у сумі 200 000 грн. було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого, конкретних обставин справи, наслідків вчиненого злочину і вважати його безпідставно завищеним підстав немає.

Таким чином, кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили апеляційному суду повно та всебічно розглянути справу в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди не допущено.

Інші доводи касаційної скарги не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанції при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою і відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3