Провадження №1-кп/523/1545/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

06.10.2023 м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 від 04.07.2023, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця за національністю, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, офіційно не працюючого, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.03.2021 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

25.06.2023 близько 14:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля торгового павільйону «Аква Віва», що розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Давида Ойстраха, 1, визначив предметом свого кримінально-протиправного посягання майно, яке належить малознайомій йому потерпілій ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки «ZTE Blade L210» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 в корпусі синього кольору з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером телефону НОМЕР_3 , після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, переслідуючи мету незаконного збагачення, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, заздалегідь визначивши об`єктом своїх злочинних дій майно, яке належить ОСОБА_5 , підійшов до потерпілої та в ході розмови з нею, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив ОСОБА_5 скористатись її мобільним телефоном, на що остання, довіряючи ОСОБА_4 , будучи впевненою у щирості його дій, не усвідомлюючи його дійсних намірів, погодилася та добровільно передала ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «ZTE Blade L210» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 в корпусі синього кольору, вартістю 2699 гривень, з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером телефону НОМЕР_3 , що не представляє для потерпілої матеріальної цінності.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, у вказаний час та місці, впевнившись, що потерпіла ОСОБА_5 відволікла свою увагу, ОСОБА_4 , діючи повторно заволодів шахрайським шляхом мобільним телефоном потерпілої та, утримуючи його при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим отримав можливість розпорядитись майном ОСОБА_5 на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 2 699 гривень.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається ОСОБА_4 .

Суд вважає, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України «заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно».

3. Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі, у вчиненні кримінального правопорушення вказаного у вироку, та підтвердив, що за вказаними обставинами він заволодів майном потерпілої.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 який показав, що 25.06.2023 року приблизно о 14.00 годині він перебував біля торгового павільйону «Аква віва» який розташований за адресою: м. Одеса, вул.Давіда Ойстраха,1 де побачив потерпілу у якої був телефоном, яким він вирішив заволодіти, шляхом зловживання довірою, та з цією метою попросив у потерпілої телефон для дзвінка, на що ОСОБА_5 погодилася та передала йому свій телефон «ЗТЄ». Потім коли видалась нагода, ОСОБА_4 з телефоном покинув місце де здійснював дзвінок та у подальшому продав телефон, але потім викупив та повернув потерпілій. У скоєному розкаюється, просить не позбавляти його волі.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням заяви потерпілої у справі про розгляд провадження за її відсутності, думки прокурора, обвинуваченого суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому інші докази не досліджувалися.

Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст. 190 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він повторно вчинив шахрайство тобто заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою.

Крім того, були досліджені письмові докази, які характеризують обвинуваченого, а саме: копія паспорта ОСОБА_4 , медичні довідки відповідно до яких ОСОБА_4 на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває, довідка УІТ відповідно до якої ОСОБА_4 раніше судимий, вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.03.2021 відповідно до якого ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, відповідно до характеристики за місцем мешкання обвинувачений характеризується негативно.

Відповідно до постанови від 11.07.23 телефон «ZTE Blade L210» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 визнано речовим доказом, який відповідно до розписки повернутий потерпілій.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому

5.1 Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 Кримінального кодексу України судом визнається щире каяття, адже він повністю визнав свою вину та правдиво розповів про всі відомі йому обставини вчиненого злочину, та добровільне відшкодування завданого збитку.

5.2 Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, з урахуванням приписів ст.337 КПК України в межах обвинувачення висунутого прокурором судом не встановлено.

6. Мотиви призначення покарання.

Суд, при обранні заходу примусу від імені Держави обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , щиро розкаявся, вчинив не тяжкий умисний злочин, раніше судимий, не працює, дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, шкода відшкодована. Таким чином, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, в межах встановлених санкцією ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, суд приходить до переконання, що перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі з урахуванням приписів ст.69-1 КК України.

Так, як злочин вчинено у період відбуття іспитового строку при остаточному визначення покарання необхідно застосувати приписи ст.ст.71,78 КК України.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

7.1 Рішення щодо речових доказів, прийняти на підставі ст. 100 КПК України.

7.2 Статтею 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку має бути при рішення зокрема і щодо заходів забезпечення кримінального провадження. Прокурором заявлено клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке на переконання суду не підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Максимальне покарання за ст.190 КК України є три роки позбавлення волі, і так як прокурором не доведено факт переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню або повідомлення його про підозру у вчиненні іншого злочину, суд не має підстав для задоволення клопотання прокурора. Разом з тим, наразі існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, тож відносно обвинуваченого має бути обраний інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 100,367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.78, 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати покарання призначене за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.03.2021 року яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, та остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання для виконання цього вироку.

Речовий доказ телефон «ZTE Blade L210» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вважати повернутим потерпілій.

До набрання вироком законної сили обрати (застосувати) відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання заборонивши останньому у період з 21.00 години до 06.00 години залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;

-не відлучатися з Одеської області, без дозволу прокурора, суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою у той же строк з моменту вручення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Вирок суду в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Виконання вироку в частині запобіжного заходу доручити Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції України в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя : ОСОБА_1