Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2696/23

Номер провадження: 1-кп/511/256/23

25 жовтня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000492 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Ширяївського району, Одеської області, громадянки України, пенсіонерки, розлученої, із середньою спеціальною освітою, яка зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 в період дії воєнного стану 02.08.2023 року, о 10 годині 00 хвилин 28 секунд, перебуваючи в магазині ТОВ «АТБ маркет», який розташований за адресою: пл. Привокзальна, 6, м. Роздільна, Одеська область, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрала з візку для товарів, належне ОСОБА_5 майно, а саме: мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Мі АЗ N0t» синього кольору, після чого з місця події зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, залишивши його собі для власних потреб.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдала матеріального збитку потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 2790,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила фактичні обставини справи і суду пояснила, що 02.08.2023 року, о 10.00 годині перебувала в магазині ТОВ «АТБ маркет», який розташований за адресою: пл. Привокзальна, 6, м. Роздільна, Одеська область. У візку для товарів, вона побачила мобільний телефон марки «Хіаоmі» синього кольору і у неї виник умисел на таємне викрадення зазначеного телефону. Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає підійшла до візка для товарів, взяла телефон тапішла з магазину. Зазначила, що телефон взяла для власних потреб і дуже розкаювалася в тому, що вона вчинила.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надавши через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що вона претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.( а.к.п.26)

Таким чином показання обвинуваченої ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вона не оспорює.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченої, оскільки істинність, добровільність та правдивість її позиції у суду сумнівів не викликає.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопоруцшення, а її дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченої та враховує ті обставини, що вона характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.45), і є особою раніше не судимою (а.к.п.44), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, ( а.к.п.46)

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену та її спосіб життя, історію правопорушень зроблено висновок про середній ризик вчинення нею повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо та не становить високої небезпеки для суспільства. (а.к.п.50-56).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням її від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченої покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Також судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.08.2023 року було накладено арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Мі А3 Not», синього кольору, який 4 серпня 2023 року ОСОБА_4 добровільно видала, з метою забезпечення збереження його у якості речового доказу (а.к.п.35-36)

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

На досудовому слідстві проведено судово товарознавчу експертизу від 25.08.2023 року №СЕ-19/116-23/13461-ТВ, вартістю 1912,00грн., які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави, згідно ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, 349, 368, 369, 371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до засудженої ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Ширяївського району, Одеської області, громадянки України, пенсіонерки, розлученої, із середньою спеціальною освітою, яка зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,, витрати на проведення судово товарознавчої експертизи від 25.08.2023 року №СЕ -19/116-23/13461-ТВ, в дохід держави 1912грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.08.2023 року, якою було накладено арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Мі А3 Not», синього кольору.

Речові докази: мобільний телефон «Хіаоmі» моделі «Мі АЗ N0t» синього кольору, після набряння вироком законної сили, повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1