Справа № 755/9785/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2024 Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 грудня 2017 року за № 0000020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу (далі КК) України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, установив:

І. ІСТОРІЯ ПИТАННЯ

Згідно даних обвинувального акта, складеного 18 грудня 2019 року прокурором відділу прокуратури АРК ОСОБА_6 , слідує, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 15 грудня 2017 року за № 0000020, обвинуваченими є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Про розгляд провадження 09 листопада 2023 року обвинувачені повідомлені під розписку 05 жовтня 2023 року, однак у вказану дату в засідання не прибули, про певні причини неявки не інформували.

До суду на 04 грудня 2023 року та 03 січня 2024 року обвинувачені викликалися повістками від 13 листопада та 11 грудня 2023 року відповідно.

Згідно довідок про доставку СМС такі повістки обвинувачений ОСОБА_5 отримав завчасно, а саме: на 04 грудня 2023 року - 13 листопада 2023 року о 15:00:41 год.; 03 січня 2024 року - 11 грудня 2023 року. Однак в ці засідання ОСОБА_5 не прибув, про причини неявки не інформував. Водночас, ОСОБА_7 СМС повістки не отримала з причини - «абонент тимчасово недоступний».

ІІ. СУТЬ ПИТАННЯ, ЩО ВИРІШУЄТЬСЯ УХВАЛОЮ

Судом, враховуючи положення ст. 323 КПК України, обговорено питання можливості вжиття заходів спрямованих на забезпечення прибуття обвинувачених до суду, зокрема щодо можливості накладення на них грошового стягнення з ініціативи суду.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Прокурор групи прокурорів - прокурор відділу процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та нагляду за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів органами поліції та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю і щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 вважав слушним розгляд провадження відкласти.

ОСОБА_8 , котрий прибув в засідання та був до цієї дати захисником ОСОБА_5 , вказав, що у нього закінчився строк дії договору з обвинуваченим та питання його продовження не розглядалося, оскільки відсутній зв`язок з останнім.

ІV. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 139. Наслідки неприбуття на виклик

1. Якщо […] обвинувачений, […], який був […] викликаний […] не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: […] від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Стаття 144. Загальні положення накладення грошового стягнення

1. Грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.

2. Грошове стягнення накладається: […] під час судового провадження - ухвалою суду […] за власною ініціативою.

Стаття 323. Наслідки неприбуття обвинуваченого

1. Якщо обвинувачений […] не прибув за викликом у судове засідання, суд […] має право постановити ухвалу про […] накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

V. ОЦІНКА ОБСТАВИН ПРОВАДЖЕННЯ

Суд, розглядаючи, у порядку ст. 323 КПК, питання можливих заходів спрямованих на забезпечення прибуття обвинувачених до суду, враховуючи думку учасників кримінального провадження, враховує таке:

а. ОСОБА_5

(і) щодо інформування

Згідно з п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК, обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 135 КПК, особа викликається до суду шляхом надіслання повістки про виклик поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ст. 136 КПК належним підтвердженням ознайомлення з змістом повістки про виклик іншим шляхом є, зокрема, будь-які інші дані, які підтверджують факт ознайомлення з її змістом.

Більш того, згідно рішення Ради суддів України № 26 від 05 серпня 2022 року «Щодо підвищення використання інструментів електронного судочинства у відправленні правосуддя» визначено виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання); виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень за допомогою засобів традиційного поштового зв`язку здійснювати виключно у разі неможливості комунікації за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання).

Отже, дані п. І цієї ухвали вказують, що обвинувачений був поінформований про цей процес за вказані дати завчасно.

Разом з тим, будучи поінформованим про розгляд, не прибув в наведені засідання, як і не повідомив про певні причини такого не прибуття, чим порушив п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК.

(іі) наслідки неявки

Принцип добросовісності - це загально правовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Отже, добросовісність при реалізації прав і повноважень - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до учасників кримінального провадження та котрий в тому числі проявляється в інформуванні завчасно у разі неможливості прибуття до суду з поважних причин, котрі настали в житті певного учасника справи.

Позаяк, під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників процесу, заборона зловживати наданими правами (див., до прикладу, постанову ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19).

Водночас, зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям певну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (позиція, викладена у постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17).

Заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права (див. ухвалу Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (див. постанову ВС від 09 квітня 2019 у справі № 306/1602/16-к).

Зокрема, забезпечення проведення судового провадження у розумні строки ч. 2 ст. 28 КПК України покладено на Суд, а Розділом ІІ КПК України передбачені механізми, спрямовані на забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а саме - заходи забезпечення кримінального провадження, одним з яких є накладення грошового стягнення.

В цьому випадку встановлено, що обвинувачений порушив положення п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК.

Зловживання процесуальними правами - це також і неналежне використання учасником кримінального провадження наявних у нього процесуальних обов`язків, що виражається у винних процесуальних діях або бездіяльності (саме бездіяльність має місце в цій справі).

Ураховуючи наведене, є дійсним факт невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а отже наявні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення грошового стягнення.

З огляду на зазначене, Суд вважає за необхідне з власної ініціативи застосувати грошове стягнення у розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 056 гривень, з огляду на встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір, який з 01 січня складає 3 028 грн. та положення п. 16 ч. 1 ст. 3 КПК за аналогією, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 щодо того, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

б. ОСОБА_4 .

Обвинувачена отримала пам`ятку про права та обов`язки особи (обвинуваченого), яка бере участь у судовому розгляді, передбачені КПК України.

У пам`ятці вказується, що обвинувачений зобов`язаний прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд.

Також, вона є поінформованою про цей процес, його здійснення Дніпровським районним судом м. Києва у наведеному складі, позаяк неодноразово брала участь в судових засіданнях.

Інформацію про дати та час розгляду розміщувалася на сайті Судової влади цього місцевого суду у розділі інформацію для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ» (https://dn.ki.court.gov.ua/sud2604/).

В постанові ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12 зауважено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Однак, з 09 листопада 2023 року обвинувачена перестала цікавитися обставинами цієї справи, засоби комунікації втрачено, позаяк СМС повістки особою не отримуються.

Водночас, факт її завчасного інформування беззаперечно нині з`ясований тільки за 09 листопада 2023 року, однак щодо інших дат питання є відкритим та потребує аналізу, а тому, виходячи з обставин підпункту (іі) блоку а.) пункту V цієї ухвали, щодо ОСОБА_4 , Суд вважає за необхідне з власної ініціативи застосувати грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 144, 323, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

накласти на ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) грошове стягнення у розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 6 056 гривень.

Накласти на ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 ) грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 гривень.

Роз`яснити особам, на яких накладено це стягнення, що, відповідно до положень ст. 147 КПК України, вони мають право на подання клопотання про скасування ухвал про такі грошові стягнення до суду, який їх постановив, у разі наведення обґрунтованих доводів про безпідставність стягнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає негайному виконанню на всій території України.

С у д д я ОСОБА_1