В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0001210 від 12.08.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.09.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2014 року іспитовий строк змінено на 4 роки позбавлення волі, 20.02.2019 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 місяця арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , перебуваючи в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 11.08.2023 року, приблизно 20:30, а саме, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини - PVP, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи психотропну речовину - PVP, загальною масою 0,402 г у виді порошкоподібної речовини білого кольору, яка знаходилась у прозорому, поліетиленовому зіп-пакеті, та почав його незаконно зберігати при собі без мети збуту та протягом року після засудження за ст. 309 КК України, а саме - вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до одного місяця арешту.

У подальшому ОСОБА_3 помістив поліетиленовий зіп-пакет всередині з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP до кишені штанів, в які він був одягнений, та став незаконно зберігати її при собі, тим самим вчинив незаконне придбання та зберігання для подальшого власного вживання, без мети подальшого збуту.

Того ж дня, тобто 11.08.2023 року приблизно о 21:30, працівниками УПП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Алішера Навої, 3, зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

У подальшому, 11.08.2023 року в період часу з 22:33 до 22:40, за адресою: вул. Алішера Навої 3, співробітниками поліції, було проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_3 добровільно дістав з кишені штанів, в які 6ув одягнений, та добровільно видав працівникам поліції особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, загальною масою 0,402 г у виді порошкоподібної речовини білого кольору, яка знаходилась у прозорому, поліетиленовому зіп-пакеті, яку він умисно незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/42833-НЗПРАП від 12.09.2023 року: 1. У наданій на дослідження порошкоподібній речовині у вигляді грудочок білого кольору з спец-пакету №WAR0101390 виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

2. Маса PVP в наданій речовині становить 0,402 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і перекурсорів «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено в «Таблиці 1», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г та не перевищує граничну величину для визначення великого розміру 1,5 г..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що дійсно, не пізніше 11.08.2023 року, знайшов поліетиленовий зіп-пакет, всередині якого знаходилася небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонений - PVP, та помістив його до кишені своїх штанів, зберігав у себе. 11.08.2023 року приблизно о 21:30 він разом з дівчиною прогулювався по району, за адресою: м. Київ, вул. Алішера Навої, 3 до нього підійшли працівники поліції, на їх запитання він зізнався, що у нього є заборонені речовини, тому працівниками поліції у нього було виявлено та вилучено психотропну речовину, яку він придбав та зберігав для власного вжитку. Зокрема показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Визнав, що вчинив правопорушення протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, покарання за вироком не відбув. У скоєному щиро каявся, обіцяв, що нічого протиправного більше вчиняти не буде, готовий понести покарання відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Винуватість ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, оскільки в обвинувальному акті стороною обвинувачення вони не зазначені. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині, якщо це покращує становище особи. Тому, доводи прокурора у судовому засіданні про врахування судом обтяжуючих обставин, таких як повторність і рецидив, є необгрунтовані.

При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що обвинувачений має постійне місце проживання, задовільний стан здоров`я, спосіб життя (раніше судимий, працює не офіційно); на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, пом`якшуючу обставину; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину визнає, кається у вчиненому, готовий понести покарання відповідно до законодавства України); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, відсутність завданої шкоди.

У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 реальне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 КК України, ураховуючи його засудження за вироком суду від 09.08.2023 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до 1 місяця арешту. Покарання ОСОБА_3 не відбув.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України. Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року, до покарання за даним вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) день.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-23/42833-НЗПРАП від 12.09.2023 року у сумі 1912 грн 00 коп.

Речові докази, а саме:

- оптичний носій інформації (DVD-R диск «hp» 4.7 gb 120 min) - залишити в кримінальному провадженні;

- поліетиленовий зіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою 0,470 г, поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0, 402 г, саморобний пластиковий пристрій для куріння з трубкою, на якому містяться залишки речовини, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстракт канабісу, масою 0,031 г, що передані в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві відповідно до квитанції № 04-01210 від 14.09.2022 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1