КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2983/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

29 грудня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальної посадової особи Служби безпеки України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та зобов`язати структуру СБУ внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з текстом заяви-повідомлення про злочини за № 936-937 від 20 червня 2022 року.

Вивчивши матеріали провадження, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявили собі самовідвід на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, відповідно до якого суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості.

Заявлений самовідвід обґрунтовано тим, що під час вивчення матеріалів провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 колегією суддів встановлено, що предметом скарги ОСОБА_6 є бездіяльність уповноважених осіб Служби безпеки України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою про нібито вчинення кримінального правопорушення суддями Київського апеляційного суду, що може викликати обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості вказаної колегії суддів при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Де Куббер проти Бельгії» (заява № 9186/80) від 26 жовтня 1984 р., «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», а тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

У відповідності до усталеної практики Суду, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи у розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

З метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у їх неупередженості, а також у сприянні підтримці до зростання довіри представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 визнали за необхідне, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, заявити собі самовідвід у вказаному провадженні з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши мотиви заявленого самовідводу суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , колегія суддів вважає за необхідне задовольнити самовідвід суддів, оскільки наведені доводи дають підстави для висновку про обґрунтованість заявленого самовідводу, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд.

У відповідності до п. 1 зазначеної статті, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

У відповідності до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь-які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі. Так, ЄСПЛ розрізняє, чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При цьому у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: «Щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності. По-друге, він має також бути безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього».

Тому, враховуючи обґрунтування доводів про самовідвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також беручи до уваги висновки, які містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає необхідним вказати на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням викладеного вище і практики Європейського суду з прав людини з даного питання колегія суддів приходить до висновку, що заявлений суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовідвід підлягає задоволенню з наведених у цій ухвалі обставин.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 82 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Самовідвід суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який заявлений ними під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року, задовольнити.

Відвести суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року.

Здійснити заміну суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автоматизованою системою у автоматичному режимі, відповідно до вимог ст. ст. 35, 82 КПК України.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4