Провадження №: 1-кп/752/2389/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 07 лютого 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Сміла Черкаської області, має середню освіту, вдівця, без офіційного місця роботи, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

31 серпня 2010 року Смілянським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1рік;

30 вересня 2010 року Смілянським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

18 квітня 2011 року Смілянським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 800 грн;

06 квітня 2012 року Смілянським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією частини належного йому майна, звільненого 23 липня 2014 року з установи виконання покарань на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2014 року у зв`язку з амністією;

06 травня 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн; ухвалою Смілянського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2016 року штраф замінено на 80 годин громадських робіт;

27 квітня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців;

07 червня 2018 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

03 серпня 2018 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; звільненого 01 червня 2021 року з установи виконання покарань на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 травня 2021 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 3 місяці 3 дні позбавлення волі;

24 жовтня 2022 року Шевченківським районний судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

установив:

ОСОБА_2 07 лютого 2023 року, приблизно о 15:00, перебуваючи біля підземного переходу станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» м. Києва, побачив на асфальті та підібрав 3 фрагменти блістерної упаковки з написом «МЕТАДОН -ЗН 10 таблеток по 25мг…», в кожному містилося по 1 таблетці білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). В цей час у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, направлений на придбання та подальше зберігання даного наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 помістив вказані фрагменти блістерної упаковки з таблетками під спідню білизну, тим самим, діючи умисно, незаконно придбав та розпочав зберігати при собі наркотичний засіб - метадон (фенадон) для особистого вживання без мети збуту.

07 лютого 2023 року у період часу з 15:00 по 15:45 ОСОБА_2 , незаконно зберігаючи при собі вищевказаний наркотичний засіб, зайшов до станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» м. Києва та незаконно перевіз його до станції метро «Видубичі» КП «Київський метрополітен» м. Києва.

Після цього, 07 лютого 2023 року, приблизно о 15:45, перебуваючи на станції метро «Видубичі» КП «Київський метрополітен» м. Києва, був зупинений працівником поліції та в нього було виявлено і вилучено 3 фрагменти блістерної упаковки, з 3 таблетками білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,066 г, які ОСОБА_2 незаконно придбав, зберігав та перевозив без мети збуту.

Вказані обставини бути встановлені в ході досудового розслідування і не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор в порядку ст. 302 КПК України звернувся з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до письмової заяви, складеної в присутності захисника ОСОБА_3 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та, будучи ознайомленим з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами досудового розслідування у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_2 у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу без мети збуту і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, кількість наркотичного засобу, який обвинувачений незаконно придбав, зберігав та перевозив без мети збуту, дані про особу обвинуваченого, котрий на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг за місцем проживання на нього не надходило, раніше неодноразового судимий, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість вчинив нове кримінальне правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

З огляду на вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи, що обвинувачений не має постійного місця роботи, призначення йому іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, зокрема у виді штрафу, може становити для обвинуваченого надмірний тягар та призвести до невиконання вироку суду.

Оскільки обвинувачений має невідбуте покарання за попереднім вироком, остаточне покарання слід визначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 302, 368, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року та визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня прибуття та постановки на облік у виправному центрі після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1510,24 грн за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/6921-НЗПРАП від 13.03.2023.

Речові докази:

наркотичний засіб - метадон (фенадон), масою 0,066 г, який знаходиться у камері зберігання УП в метрополітені ГУНП у м. Києві (квитанція № 002633 від 15.03.2023) - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1