ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5249/22
провадження № 1-кп/753/814/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місті Києві матеріали справи за клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000454 від 26 січня 2022 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Капітанівка Новомиргородського р-ну Кіровоградської обл., громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- яка обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.2 ч. 2 ст. 115 КК України,

У часники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_7 ,

встановив:

ОСОБА_3 вчинила суспільно небезпечного діяння за наступних обставин.

Так, 26.01.2022 в період часу приблизно з 13.00 до 16.30 ОСОБА_3 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , склала записку про бажання позбавити життя себе та свого малолітнього сина ОСОБА_8 .

В подальшому, 26.01.2022 близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебувала в квартирі АДРЕСА_3 за своїм місцем проживання разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час до квартири підійшла, її мати ОСОБА_7 та намагалась зайти до приміщення квартири, в якій вона також проживає. В цей момент, ОСОБА_3 , посилаючись в розмові з ОСОБА_7 на те, що в неї хочуть забрати її малолітнього сина ОСОБА_8 , відмовилась відкривати двері.

Після невдалих спроб ОСОБА_7 переконати ОСОБА_3 відкрити двері та, усвідомлюючи небезпеку, яка загрожує ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , приблизно о 19.15 того ж дня ОСОБА_7 повідомила по гарячій лінії Національної поліції України «102» про ситуацію, яка склалась.

По прибуттю на місце події представників екстрених, ОСОБА_3 стала через закриті двері погрожувати самогубством та вбивством малолітнього сина ОСОБА_8 , а також, тримаючи свого малолітнього сина на руках, вийшла на балкон та відчинила вікно.

Після чого, приблизно о 21 год. 00 хв. 26.01.2022 року зусиллями працівників ДСНС України із застосуванням спеціальної техніки вдалося потрапити всередину квартири АДРЕСА_3 та зупинити ОСОБА_3 , тому остання, з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Вищевказані дії ОСОБА_3 є суспільно-небезпечним діянням, яке передбачене частиною 3 статті 15, пунктом 2 частиною 2 статті 115 КК України, а саме незакінченим замахом на умисне вбивство, тобто умисним протиправним заподіянням смерті людині, малолітній дитині.

Прокурор подав до суду клопотання про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру та просив застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, а саме: у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 492 від 26.05.2023 року.

ОСОБА_3 щодо вчинення нею суспільно-небезпечного діяння суду пояснила, що у той день 26 січня вона з дитиною залишилися вдома самі, мати пішла у лікарню. Дитину вона вклала спати, а коли стали вибивати двері, то вона перелякалася, подзвонила матері, сказала їй, що вибивають двері. Двері вона не відкривала, тому що боялася, що заберуть дитину. З нею спілкувалися через двері, просили заспокоїтися, не нервувати. Також з нею спілкувалися працівники поліції по телефону матері. Вона в свою чергу просила випустити її з дитиною, бо хотіла переїхати з дитиною в інше місце. Підтвердила, що писала в квартирі записку, зміст якої не пам`ятає. Коли зайшли в квартиру працівники поліції, то вона вибігла на балкон, викинула свій телефон, бо думала, що всі проблеми у неї із-за нього. Також повідомила суду, що перебуває на обліку у лікаря психіатра з 30 років, перебувала на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській лікарні у зв`язку з психічними розладами.

Крім того ОСОБА_3 повідомила суду, що перебуваючи 1,4 роки у закладі з надання психіатричної допомоги, у КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» на час розгляду клопотання в суді, вона на добровільних засадах проходила психіатричне лікування і її стан здоров`я значно покращився, вона вже не потребує лікування стаціонарно. Наразі вона разом із своєю родиною виїхала до Польщі як біженці у зв`язку із військовою агресією, де обстановка є сприятливою у тому числі і для її психічного здоров`я. У Польщі вона продовжує лікування амбулаторно. Негативно ставиться до вчинення нею суспільно-небезпечного діяння.

Свідок ОСОБА_9 в суді пояснив, що він працював в УП Дніпровського району. Отримавши виклик про те, що донька заявниці зі своєю дитиною хоче вистрибнути з вікна, він у групі приїхав на місце. Двері їм ніхто не відкривав. Просили жінку відкрити двері, але вона казала, що вистрибне з вікна разом з дитиною і тоді вони викликали ДСНС «Поліна», швидку допомогу. Вдалося виламати двері. Коли зайшли, то побачили жінку біля вікна, дитина в цей час лежала на дивані.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він працює лікарем і виїжджав у той день на виклик, де жінка хотіла вистрибнути з дитиною з вікна. Через двері жінка казала, що вистрибне з дитиною з вікна. До квартири змогли потрапити коли приїхала ДСНС. В квартирі була жінка з дитиною, казала, що її переслідують. Потім її мати повідомила, що донька перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Під час судового розгляду були досліджені наступні документи, надані стороною обвинувачення: витяг з ЄРДР від 26.01.2022 року, рапорти старшого інспектора та оперативного працівника Дарницького УП ГУНП В м Києві від 26.01.2022 року з тексту яких вбачається, що ОСОБА_3 намагалася покінчити життя самогубством разом з трирічним сином, на місці події було виявлено передсмертну записку, (16,17 т.2); протокол огляду місця події від 27.01.2022р. під час якого було вилучено записку та поміщено до спец пакету (19-24 т.2); речовий доказ - 2 аркуші паперу з рукописним написом (35-36 т.2); протокол огляду аудіозапису від 03.05.2022 (а.п.30-34 т.2).

Також судом досліджено свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; акт обстеження умов проживання дитини (а.п.63-65 т.2); копію паспорта ОСОБА_3 , довідки про те, що ОСОБА_11 не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра; вимогу, згідно якої у ОСОБА_3 судимостей не має, картку консультації інституту психіатрії та неврології у м. Варшава від 19.07.2023р., згідно якої ОСОБА_3 проходить амбулаторно курс лікування, приймає медичні препарати згідно рекомендацій, показники для її госпіталізації відсутні (а.п.103-105 т.2).

Згідно даних висновку амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи № 86 від 21.04.2022 року:

1.На період кримінального правопорушення в скоєнні якого на теперішній час підозрюється ОСОБА_3 , 1989 р.н., (на період 26 січня 2022 року) вона виявляла ознаки хронічного психічного захворювання, а саме: Параноідиої шизофренії, епізодичний тип перебігу (загострення) - згідно з МКХ-10: F20.0. За своїм психічним станом в той період часу ОСОБА_3 не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2.На період кримінального правопорушення в скоєнні якого на теперішній час підозрюється ОСОБА_3 , 1989 р.н., (на період 26 січня 2022 року) вона не виявляла ознак тимчасового розладу психічної діяльності, в той період часу виявляла ознаки хронічного психічного захворювання, а саме: Параноїдної шизофренії, епізодичний тип перебігу (загострення) - згідно з МКХ-10: F20.0. За своїм психічним станом в той період часу ОСОБА_3 не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3.На теперішній час ОСОБА_3 , 1989 р.н., виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, а саме: Параноїдної шизофренії, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом (згідно з МКХ-10: F20.1). За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 потребує застосування по відношенню до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

4.На теперішній час ОСОБА_3 , 1989 р.н., не виявляє ознак будь-яких психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовину у зв`язку з чим не потребує протиалкогольного та протинаркоманічного лікування.

5.На теперішній час ОСОБА_3 , 1989 р.н., не виявляє ознак будь-яких психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовину у зв`язку з чим не потребує протиалкогольного та протинаркоманічного лікування.

6.На теперішній час ОСОБА_3 , 1989 р.н., не виявляє ознак

будь-яких психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання

психоактивних речовину у зв`язку з чим не потребує протиалкогольного та

протинаркоманічного лікування (а.п.101-113 т.1).

Враховуючи надані в суді пояснення ОСОБА_3 щодо покращення стану здоров`я а також інформацію, надану з КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» в процесі лікування ОСОБА_3 , згідно якої стан пацієнтки покращився, поведінка стала більш впорядкованою і на фоні підтримуючого антипсихотичного лікування стан ОСОБА_3 стабільний, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року призначено додаткову амбулаторну комплексну судово-психіатринчну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 492 від 26.05.2023 року «порівняно зі станом психічного здоров`я ОСОБА_3 , встановленого експертами ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричного експерта № 86 від 21.04.2022 року - на теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, а саме: «Параноїдної шизофренії, епізодичний тип перебігу, неповна ремісія» (згідно з МКХ-10; F-20.04). На даний час у ОСОБА_3 не виявлено активних агресивних чи ауто агресивні тенденції, що становлять небезпеку для неї чи оточуючих та суспільства. На теперішній час стан психічного здоров`я ОСОБА_3 змінився у бік покращення. Враховуючи клінічний перебіг наявних у під експертної ОСОБА_3 вищевказаних психічних порушень - остання потребує надання їй амбулаторної психіатричної допомоги з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь (відповідно до ст. 92 КК України) (а.п.186-196 т.1).

Відовідно до ст. 513 КПК України та п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року, при розгляді справи про застосування примусових заходів медичного характеру суд повинен з`ясувати: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру.

Надаючи оцінку тому, чи вчинила ОСОБА_3 суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд враховує висновок амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи № 86 від 21.04.2022 року відповідно до якого, під час інкримінованих дій, ОСОБА_3 виявляла ознаки хронічного психічного захворювання, а саме: Параноідиої шизофренії, епізодичний тип перебігу (загострення) - згідно з МКХ-10: F20.0. За своїм психічним станом в той період часу ОСОБА_3 не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Аналізуючи вказані вище докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 вчинила суспільно небезпечного діяння за вказаних вище обставин у стані неосудності.

Визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру (ч. 2 ст. 513 КПК України).

За змістом ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 93 КК України передбачено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2019 року у справі № 51-5807км18 дійшов висновку, що статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Верховний Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94КК України критерії в їх сукупності.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Вирішуючи питання про вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує висновок судово-психіатричного експерта № 492 від 26.05.2023 року, згідно якого ОСОБА_3 потребує надання їй амбулаторної психіатричної допомоги з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь (відповідно до ст. 92 КК України), обставини і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_3 , а також ступінь її небезпечності для інших осіб, та вважає, що до неї слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000454 від 26 січня 2022 року стосовно ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Капітанівка Новомиргородського р-ну Кіровоградської обл., громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_4 (тимчасовий притулок на час війни) примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази: DVD, СD диски та 2 аркуші паперу з рукописним написом - зберігати при матеріалах кримінального провадження (а.п.25, 34, 36, 61 т.2).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя