ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1979/23 Номер провадження 11-сс/814/1121/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського апеляційного суду в м. Полтаві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року задоволено частково клопотання слідчого СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0000469 від 17.07.2023 року , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155 КК України та накладено арешт з метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_10 на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, а саме на:

-земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :00:008:0485, яку згідно договору від 19.01.2022 передано в оренду ТОВ «АГРОПРОМКОРМ» .

-1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 7814056).

Слідчий суддя визнав клопотання слідчого обґрунтованим та задовольнив його посилаючись на те, що слідчий довів необхідність накладення арешту на нерухому майно підозрюваного з метою забезпечення виконання цивільного позову.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат просить поновити строк на апеляційне та скасувати ухвалу слідчого судді, зазначає, що власник майна та його адвокат не були присутні у судовому засіданні при винесенні оскаржуваної ухвали, про існування ухвали адвокат дізналася під час ознайомлення з матеріалами справи 24.10.2023 року, а тому тому строк нею пропущено з поважних причин.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги, що вартість майна, на яке накладено арешт, значно перевищує ціну позову, що надмірно обмежує права власності підозрюваного.

ОСОБА_7 після набуття статусу підозрюваного жодних дій по відчуженню майна не вчиняв, належно виконував процесуальні обов`язки.

Позиція учасників.

Адвокат ОСОБА_8 та власника майна підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з мотивів в ній наведених.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Мотиви суду

Враховуючи, що розгляд клопотання про арешт майна відбувався без повідомлення підозрюваного та його захисника, копію ухвали слідчого судді про арешт майна адвокат ОСОБА_8 не отримувала, а з її змістом ознайомлена лише 24.10.2023 року, після чого в п`ятиденний строк подала апеляційну скаргу, колегія суддів не вважає, що адвокат ОСОБА_8 пропустила строк для апеляційного оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні СВ ВП № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000469 від 17.07.2023 року щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КУпАП арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки таке обмеження необхідне для забезпечення виконання цивільного позову.

Ухвалюючи рішення слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного та інших осіб, як того вимагає Закон, а тому надмірного обмеження права власності підозрюваного у даному випадку колегія суддів не вбачає.

Посилання апелянта не належну процесуальну поведінку підозрюваного та нездійснення дій по відчуженню майна, об`єктивно не можуть гарантувати невчинення таких дій у подальшому, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, у даному випадку є виправданим.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про безпідставність накладення арешту на майно підозрюваного , на увагу не заслуговують, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, у звязку з чим відсутні підстави для скасування або зміни судового рішення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 422 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року про арешт майна - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4