Справа № 700/909/20 Провадження №1-кс/694/847/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12.10.2023 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (справа №700/909/20),

в с т а н о в и в:

До Звенигородського районного суду Черкаської області із Черкаського апеляційного суду у порядку ст. 34 КПК України надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (справа №700/909/20).

Заява про відвід мотивована тим, що під час підготовчого судового засідання головуючий суддя ОСОБА_4 повідомив, що «дуже добре знає як батьків потерпілих так і особисто батька обвинуваченого, з яким перебуває у дружніх стосунках. Будучи адвокатом суддя ОСОБА_4 був захисником батька обвинуваченого, що вказує на прямий конфлікт інтересів». Таким чином, участь судді ОСОБА_4 у розгляді кримінального провадження у сторони захисту викликає об`єктивний сумнів щодо неупередженості судді.

Адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд заяви про відвід без його участі, просить задоволити заяву.

Прокурор, потерпілі, суддя ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином.

КПК не встановлює перешкод для розгляду заяви про відвід у випадку не прибуття належним чином повідомлених учасників. Водночас суддя не встановив обставин, які б вимагали відкладення часу розгляду заяви про відвід судді. За таких обставин, суддя вважає, що неявка осіб, які не прибули в судове засідання, не перешкоджає вирішенню відводу.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши заяву про відвід та перевіривши викладені в ній доводи, суд приходить до наступного.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, які можуть бути підставою для відводу судді, а саме:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі у судовому провадженні.

Як вбачається із матеріалів заяви, адвокат ОСОБА_3 з аналогічною заявою звертається вже не вперше. Крім того, суддя ОСОБА_4 також звертався з заявою про самовідвід у вказаному кримінальному провадженні, однак ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 22.12.2020 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Коли вирішується, чи є в цьому випадку законні підстави побоюватися, що конкретному органу не вистачає неупередженості, то позиція тих, хто про це стверджує, важлива, але не є визначальною. Визначальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно виправданими (рішення ЄСПЛ Kyprianou проти Кіпру [GC], № 73797/01, п. 118, ЄСПЛ 2005 ...; Феррантеллі та Сантангело проти Італії, рішення від 07 серпня 1996 року, Доповіді 1996-III, с. 951-52, п. 58 та Wettstein v. Switzerland, № 33958/96, п. 44, CEDH 2000-XII).

Під час розгляду заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Отже, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд («Ветштайн проти Швейцарії»).

Як роз`яснив ЄСПЛ у рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», у демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру, тобто кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Враховуючи, що заява про відвід подається не вперше як адвокатом так і самим суддею ОСОБА_4 , та те, що заявником заявлено відвід судді з підстав, які хоч і не свідчать про наявність обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, однак в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського суду з прав людини не можуть свідчити про довіру учасників до цього складу суду, а тому заява про відвід підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 107, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

Заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (справа №700/909/20 - задоволити.

Копію ухвали направити до Лисянського районного суду Черкаської області та заявнику.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1