Справа № 953/5923/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2023 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000231 від 18.10.2021за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чугуїв Харківської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, розлученої, працюючої державним реєстратором Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої як внутрішньо переміщена особа та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради від 30.10.2017 за № 3 призначена на посаду державного реєстратора філії вказаного підприємства у м. Чугуїв Харківської області.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень"; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав, здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

У вересні 2018 ОСОБА_5 , будучи обізнана у своїх службових обов`язках та вимогах законодавства, що регламентують її діяльність як державного реєстратора, при здійсненні своєї професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, неналежно виконала свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, при наступних обставинах.

Так, 21.09.2018, не встановлена в ході судового розгляду особа звернулась до державного реєстратора Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 з проханням здійснити державну реєстрацію приватного права ОСОБА_7 на нежитлові приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2» у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв.м., які перебувають у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради Харківської області, та в якості підстави для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про виникнення права власності на вказані приміщення за ОСОБА_7 - надала ОСОБА_5 технічний звіт про стан існуючих будівельних конструкцій нежитлового приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2» по АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв.м., та можливості її подальшої безпечної експлуатації, без дати та серії/номеру, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Амра Груп», виконаний на замовлення ОСОБА_7 ; технічний паспорт на вищевказані приміщення, виготовлений 21.09.2018, без номеру, на ім`я ОСОБА_7 .

Після чого, 21.09.2018, о 12 год. 03 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем здійснення своєї професіональної діяльності за адресою: АДРЕСА_4 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, без наявності відповідних правовстановлюючих документів, у тому числі, рішення уповноваженого органу щодо передачі об`єкту комунальної власності у приватну власність, діючи з необережності, не вживши заходів щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих отриманих документів вимогам законодавства, в порушення вимог ст.ст. 3, 10, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, використовуючи крипто-ключ для роботи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виданий на її ім`я, зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності № 28062720) за громадянином ОСОБА_7 право приватної власності на нежитлові приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2» у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв.м, які перебувають у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, вартість яких відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 34328 від 15.07.2022 складає 3 078 909 грн. 00 коп., що станом на 21.09.2018 більш ніж в 250 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян, зазначивши підставою набуття права власності технічний звіт про стан існуючих будівельних конструкцій нежитлового приміщення в підвалі житлового будинку за літ А-2 по АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв.м., та можливості її подальшої безпечної експлуатації, без дати та серії/номеру, видавник: ТОВ «Амра Груп», на замовлення ОСОБА_7 , технічний паспорт на вищевказані приміщення, виготовлений 21.09.2018, без номеру, на ім`я ОСОБА_7 , підтвердивши своїм електронно-цифровим підписом (крипто-ключем) проведення вищевказаної незаконної реєстраційної дії. Внаслідок вказаних злочинних дій державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 державним інтересам спричинені тяжкі наслідки.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушення не визнала. Пояснила, що у період 2017-2018 років працювала державним реєстратором філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради, а також за сумісництвом директором зазначеної філії. В кінці вересня 2018 року до неї звернувся раніше невідомий громадянин з заявою зареєструвати право власності будівельних конструкцій нежитлового приміщення в підвалі житлового будинку за літ А-2 по АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв. м., надавши для державної реєстрації усі необхідні документи у паперовому вигляді.

21.09.2018 в ході розгляду цієї заяви було відкрито реєстраційну справу та скеровані запити до баз по суб`єкту та об`єкту нерухомого майна, відповіді на які надійшли 24.09.2018. Відповідно до отриманих відповідей, підвальне приміщення у реєстрах за жодною особою зареєстровано не було, серед майна обтяжень не перебувало, у зв`язку з чим підстав для зупинення процесу реєстрації або відмови не було, а тому 24.09.2018 вона прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказаний об`єкт. Після підготовчих дій, вивчення документів, вона відкрила відповідний розділ у реєстрі та зареєструвала право власності на об`єкт підвальне приміщення за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_7 . При цьому, жодної вигоди з приводу проведення цієї реєстрації, жодних грошових коштів, вона не отримувала. Її заробітна платня як державного реєстратора від кількості задоволених заяв та зареєстрованих прав на власність, не залежала. Жодного доказу, який би свідчив про надання їй якоїсь вигоди, прокурор під час судового розгляду не надав.

21.10.2018 нею скеровано матеріали реєстраційної справи до Харківської міської ради, у зв`язку з чим Харківській міській раді було відомо про прийняте нею рішення. Крім того, як зазначено в обвинувальному акті, технічний звіт та технічний паспорт на вищевказане приміщення не містять номеру (дати та серії), що Законом і не вимагалось.

Також, реєстрація вищевказаного нерухомого майна проводилася нею на робочому місці за адресою: АДРЕСА_4 і до теперішнього часу ніким не оскаржувалася та державна реєстрація майна не скасовувалась.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що Рішенням Харківської міської ради від 28.09.1992 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 включено до переліку майна комунальної власності. В подальшому, 12.05.2014, на підставі розпорядження Управління комунального майна та приватизації № 473, вказаний вище житловий будинок було передано на баланс ОСББ «Восход-3». Приватизація вказаних приміщень, окрім тих, що були внесені до реєстру нерухомого майна, не проводилась. На теперішній час вказаний житловий будинок знаходиться на балансі ОСББ. У квітні 2021 року до Харківської міської ради надійшов лист щодо вибуття з комунальної власності приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_5 вини у вчиненні кримінального правопорушення, встановлені судом обставини повністю підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000231 підтверджується, що 18.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 КК України, з якого вбачається, що 13.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000231 про те, що на адресу Київської окружної прокуратури м. Харкова надійшло повідомлення з УСБ України в Харківській області за фактом заволодіння шахрайським шляхом підвальним приміщенням багатоповерхового будинку, розташованого на території Київського району м. Харкова, правова кваліфікація злочину ч. 4 ст. 190 КК України. Крім того, з запису № 2 від 21.01.2022 вбачається, що державний реєстратор Комунального підприємства «Добробут» Литвінівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 , зловживаючи своїми повноваженнями державного реєстратора, з метою отримання неправомірної вигоди, 21.09.2018 незаконно зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на нежитлові приміщення в підвалі житлового будинку за літ А-2 у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв., які перебували у власності територіальної громади міста Харкова вартість яких відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 34328 від 15.07.2022 складає 3 078 909 грн. 00 коп. (а.с. 186-187 т. 1);

-інформацією, яка міститься в листах директора Департаменту державної реєстрації Міністерства України ОСОБА_9 № 58217/70743-11-22/19.1.2 від 18.07.2022, з яких вбачається, що на підставі наказу № 3 від 30.10.2017 ОСОБА_5 призначено на посаду державного реєстратора Філії КП «Добробут» (а.с. 97-102 т. 2);

-інформацією, яка міститься у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 252423015 від 13.04.2021, згідно якої 21.09.2018 о 12:16:30 державним реєстратором ОСОБА_5 , Філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області на підставі: технічного звіту про стан існуючих будівельних конструкцій, серія та номер: б/н, виданий 21.09.2018, видавник: ТОВ «АМРА ГРУП»; технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданого 21.09.2018, видавник: ТОВ «АМРА ГРУП» зареєстровано за ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 право приватної власності на нежитлове приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2», загальною площею 259,1 кв.м., розташоване за адресою: м. Харків, вул. Гуданова, буд. 16 (а.с. 217-218 т. 1);

-розпорядженням Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 473 від 12.05.2014 та «Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу КП «Жилкомсервіс» на баланс ОСМД «Восход-3» згідно наказів № 217 від 10.08.2012, 131 від 29.04.2014 Департаменту житлового господарства Харківської міської ради», житлови будинок по вул. Гуданова, 16 в м. Харкові передано на баланс ОСББ «Восход-3» (а.с. 226-235, 239-247 т. 1, 149-158 т. 2);

-даними, що містяться в листі директора юридичного департаменту Харківської міської ради ОСОБА_10 № 10549/9-21 від 25.11.2021, згідно якого приватизація нежитлових приміщень підвалу у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 не відбувалась. На момент передачі, право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-10, ІІ-:- VII, Via, Vila загальною площею 139,8 кв.м. у житловому будинку літ. «А-2» по АДРЕСА_3 було зареєстровано за територіальною громадою м. Харкова (реєстраційний номер 01) (а.с. 222 т. 1);

-даними, що містяться в листі директора юридичного департаменту Харківської міської ради ОСОБА_10 № 370/9-22 від 17.01.2022, згідно якого в господарське відання комунального підприємства «Жилкомсервіс» не передавались приміщення підвалу за адресою: м. Харків, вул. Гуданова, буд. 16 (а.с. 238 т. 1);

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 04.02.2022, проведеного 04.02.2022 з 11 год. 45 хв. по 12 год. 02 хв. слідчим СВ Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_11 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 у справі № 953/22179/21 (а.с. 13-14 т. 2), в ході якого оглянуто підвальне приміщення № 1, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Гуданова, буд. 16 (а.с. 15-18 т. 2);

- даними, що містяться в протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 12.01.2022, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2021 у справі № 953/22179/21 (а.с. 19-20 т. 2), згідно якого 12.01.2022 у період часу з 15:00 год. по 15:30 год. прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 проведено тимчасовий доступ до реєстраційної справи № 101, яка перебувала у володінні Департаменту реєстрації Харківської міської ради, розташованого за адресою: м. Харків, майдан Павлівський, буд. 4, та вилучено копії документів (а.с. 21-24 т. 2);

- рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 , Філія КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області № 43162141 від 24.09.2018 про державну реєстрацію прав на нежитлове приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Гуданова, буд. 16 за суб`єктом: ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 44 т. 2);

- даними, що містяться в протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 11.01.2022, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2021 у справі № 953/22179/21 (а.с. 47-48 т. 2), згідно якого 11.01.2022 у період часу з 15:00 год. по 15:15 год. прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 проведено тимчасовий доступ до справи № 34250 щодо будинку АДРЕСА_3 , яка перебувала у володінні КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», розташованого за адресою: м. Харків, майдан Павлівський, буд. 4, та вилучено копії документів (49-52 т. 2);

-висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України за результатми проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 34328 від 15.07.2022 у кримінальному провадженні № 0000231 від 18.10.2021, згідно якого ринкова вартість об`єкта нерухомого майна нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 259,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-4», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Гуданова, буд. 16, станом на 21.09.2018 складає 3 078 909,00 грн. (а.с. 69-80 т. 2).

Отже, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Під час судового розгляду стороною захисту подано клопотання про визнання недопустимими ряду доказів у кримінальному провадженні, зокрема:

-витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000231 від 18.10.2021 (а.с. 186-187 т. 1), супровідного листа з СБ України до Київської окружної прокуратури м. Харкова з повідомленням про кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 КПК України № 70/14-10187 від 12.10.2021, підписаного заступником начальника УСБ України ОСОБА_12 (а.с. 188-191 т. 1), оскільки вони не підтверджують вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй злочину;

-постанови про визначення групи прокурорів (а.с. 192 т. 1) та постанови прокурора про визначення підслідності (а.с. 193-194 т. 1), постанови про визначення групи прокурорів (а.с. 249 т. 1) та постанови про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень (а.с. 250-251 т. 1), оскільки вказані постанови, винесені не уповноваженим на те органом;

-доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 36, 41 КПК України від 18.10.2021 (а.с. 197-198 т. 1) та відповіді на виконання вказаного доручення з СБ України з додатками (а.с. 199-218 т. 1), вимоги прокурора в порядку ст. 93 КПК України від 23.10.2021 до Харківської міської ради (а.с. 219 т. 1) та відповіді на запит (а.с. 222-235 т. 1), з яких вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_3 рішенням 12 сесії Харківської міської Ради народних депутатів 1 скликання від 28.09.1992 «Про комунальну власність міста» було включено до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова та в подальшому, було передано в управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Восход-3». На момент передачі право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нежитлові приміщення першого поверху «1-:-10, ІІ-:VII, VІa, VІІa загальною площею 139,8 кв.м. у житловому будинку літ. «А-2» по АДРЕСА_3 , було зареєстровано за територіальною громадою м. Харкова. Приватизація нежитлових приміщень підвалу у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 не відбувалась; вимоги прокурора в порядку ст. 93 КПК України від 21.12.2021 до Харківської міської ради (а.с. 236-237 т. 1) з відповіддю на запит (а.с. 238-247 т. 1), оскільки вони були винесені з порушенням норм КПК України;

-рапорта прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова від 21.01.2022 ОСОБА_13 , про необхідність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 365-2 КК України, з резолюцією керівника прокуратури (а.с. 248 т. 1), оскільки вказаний рапорт винесений безпідставно та з перевищенням вимог п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України;

-постанови про залучення представника потерпілого (а.с. 1-2 т. 2), оскільки Харківська міська рада не надала жодного документа щодо перебування будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 на балансі Харківської міської ради;

-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення з Харківської міської ради (а.с. 5-6 т. 2), оскільки вказане повідомлення, не відповідає вимогам подачі заяв про вчинення кримінального правопорушення;

-ухвали Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 у справі № 953/22179/21 н/п 1-кс/953/991/22 (а.с. 13-14 т. 2); протоколу огляду місця події від 04.02.2022 (а.с. 15-18 т. 2), оскільки долучений до протоколу огляду місця події від 04.02.2022 відеозапис, в порушення вимог ст. 290 КПК України не відкривався стороні захисту;

-ухвали Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2022 у справі № 953/22179/21 н/п 1-кс/953/11151/22 (а.с. 19-20 т. 2); протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.01.2022 (а.с. 21-46 т. 2); ухвали Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2022 у справі № 953/22179/21 н/п 1-кс/953/11241/22 (а.с. 47-48 т. 2); протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 11.01.2022 (а.с. 49-62 т. 2);

-висновку експерта № 34328 від 15.07.2022, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення огляд місця події не був відкритий в порушення вимог ст. 290 КПК України, то висновок експерта як похідний доказ є недопустимим доказом.

-даних, що характеризують обвинувачену ОСОБА_5 , оскільки вони не несуть доказової бази інкримінованого злочину, а лише позитивно характеризують обвинувачену.

Вирішуючи питання про допустимість/недопустимість вищевказаних доказів, отриманих під час досудового розслідування, суд виходить з наступного.

Вирішення питання про допустимість доказів є прерогативою національних судів, а роль Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) обмежується оцінюванням загальної справедливості провадження, зокрема там, де на підставі доказів, здобутих із порушенням встановленого порядку, особа визнана винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Такий загальнопоширений правозастосовний підхід узгоджується з практикою ЄСПЛ, яка відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується під час розгляду справ як джерело права.

При цьому приписи ст. 9 КПК України визначають однією із основоположних засад кримінального провадження законність, яка є фундаментальною юридичною категорією, критерієм правового життя суспільства і громадян, принципом, методом та режимом суворого, неухильного дотримання, виконання норм права учасниками кримінальних процесуальних відносин і гарантією правомірності застосованого примусу з боку держави.

Як неодноразово наголошувалося у постановах Касаційного кримінального суду, порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК України та іншими статтями КПК України, в яких такі правила сформульовані. Також суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Відповідно до частини 1 статті 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме відомості (фактичні дані), які отримані саме завдяки такому порушенню. Тобто закон вимагає встановити прямий причинний зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами.

Щодо доводів сторони захисту про початок досудового розслідування за відсутності правових підстав, за відсутності заяв про вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), розпочати розслідування.

Отже, початок досудового розслідування пов`язується з надходженням або самостійним виявленням слідчим, прокурором із будь-якого джерела обставин інформації, що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Самостійне виявлення кримінального правопорушення з будь-якого джерела слідчим чи прокурором означає, що ці суб`єкти кримінального процесу самі, незалежно від чиїхось заяв і повідомлень, виявляють ознаки кримінального правопорушення, зокрема, під час здійснення досудового розслідування іншого кримінального правопорушення в ході отримання й оцінки відповідних фактичних даних.

Підставою внесення до ЄРДР відповідних відомостей є наявність у них об`єктивних фактичних даних, які б дійсно свідчили про існування фактів та обставин, які у своїй сукупності вказують на ознаки вчинення кримінального правопорушення, про що вже зазначав Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20).

Так, до матеріалів справи долучено повідомлення УСБ України в Харківській області № 70/14-10188 від 13.10.2021 за фактом заволодіння шахрайським шляхом, підвальним приміщенням багатоповерхового будинку, розташованого на території Київського району м. Харкова (а.с. 188-190 т. 1).

Згідно витягу з ЄРДР № 0000231 від 18.10.2021, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України внесені на підставі повідомлення УСБ України в Харківській області за фактом заволодіння шахрайським шляхом, підвальним приміщенням багатоповерхового будинку, розташованого на території Київського району м. Харкова (а.с. 186 т. 1).

Тобто, органом досудового розслідування були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою правовою кваліфікацією.

При цьому у статті 86 КПК закріплено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Законодавче закріплення положень щодо допустимості доказів та визнання їх недопустимими є гарантією забезпечення конституційних прав, свобод та законних інтересів кожного учасника кримінального провадження, їх захисту від неправомірних дій і зловживання владою особами, які здійснюють кримінальне провадження, дотримання належної процедури та ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення суду.

Попри те, що кримінальний процесуальний закон не визначає критеріїв допустимості доказів у контексті реалізації приписів ст. 86 КПК, вони визначені в доктрині кримінального процесуального права: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела; одержання фактичних даних належним субєктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Зазначені критерії підлягають застосуванню з урахуванням положень ч. 1 ст. 412 КПК. Загальнопоширеним і в темпоральному аспекті укоріненим у практиці застосування норм кримінального процесуального закону є такий правозастосовний підхід, за яким докази, отримані в кримінальному провадженні з грубим порушенням установленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Натомість жодна норма кримінального процесуального закону не встановлює підстав до визнання доказів недопустимими через те, що в матеріалах кримінального провадження відсутній документ або інший носій інформації, дані з якого про кримінальне правопорушення стали підґрунтям до прийняття уповноваженою особою рішення про внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, в аспекті реалізації приписів ч. 1 ст. 214 КПК України суд не вбачає в цьому провадженні порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на що відхиляє доводи сторони захисту.

Крім того, 21.01.2022 на підставі заяви Харківської міської ради до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за фактом зловживань своїми службовими повноваженнями державним реєстратором ОСОБА_5 , яка на підставі недостовірних документів, у порушення вимог закону, зареєструвала право власності на підвальне приміщення, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Гуданова, буд. 16 за сторонньою особою, в результаті чого вказаний об`єкт нерухомого майна вибув із комунальної власності Харківської територіальної громади (а.с. 4-6 т. 2).

Щодо визнання постанов прокурора про: визначення групи прокурорів, визначення підслідності, групи прокурорів, об`єднання кримінальних проваджень недопустимими доказами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 214 КПК передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 1 ст. 218 КПК досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 7 ст. 214 КПК передбачено, що, якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження № 0000231 було розпочате 18.10.2021 на підставі повідомлення УСБ України в Харківській області № 70/14-10188 від 13.10.2021 за фактом заволодіння шахрайським шляхом, підвальним приміщенням багатоповерхового будинку, розташованого на території Київського району м. Харкова

Згідно запису № 2 у витязі до ЄРДР № 0000231 від 21.01.2022 за ч. 3 ст. 365-2 КК України, вбачається, що державний реєстратор КП «Добробут» Литвінівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 , зловживаючи своїми повноваженнями державного реєстратора, з метою отримання неправомірної вигоди, 21.09.2018 незаконно зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на нежитлові приміщення в підвалі житлового будинку за літ. А-2 у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв.м., які перебували у власності територіальної громади м. Харкова, вартість яких відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 34328 від 15.07.2022 складає 3 078 909,00 грн. (а.с. 186-187 т. 1).

Постановою керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_14 від 18.10.2021 призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000231 від 18.10.2021 за ч. 4 ст. 190 КК України, до складу якої входять прокурори Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Старшим групи призначено прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 (а.с. 192 т. 1).

Постановою прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 від 18.10.2021, з огляду на те, що житловий будинок № 16 по вул. Гуданова в м. Харкові знаходиться на території Київського району м. Харкова, визначено підслідність кримінального провадження № 0000231 від 18.10.2021 за ч. 4 ст. 190 КК України за СВ ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області (а.с. 193-194 т. 1).

Постановою прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 від 21.01.2022 кримінальне провадження № 0000231 від 18.10.2021 за ч. 4 ст. 190 КК України та кримінальне провадження № 0000028 від 21.01.2022 за ч. 3 ст. 365-2 КК України були об`єднані в одне провадження № 0000231 від 18.10.2021 за ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 250-251т. 1).

Постановою прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 від 21.01.2022, визначено підслідність кримінального провадження № 0000028 від 21.01.2022 за ч. 3 ст. 365-2 КК України за СВ ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області (а.с. 7-8 т. 2).

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст. 218 КПК України в редакції, чинній на момент прийняття прокурором постанови про визначення підслідності, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Положеннями ч. 3 ст. 218 КПК України встановлено, якщо місце вчинення кримінального правопорушення невідоме або його вчинено за межами України, місце проведення досудового розслідування визначає відповідний прокурор з урахуванням місця виявлення ознак кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного чи більшості свідків, місця закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо.

Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_17 від 28.01.2022 про доручення здійснення досудового розслідування органу досудового розслідування, доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 від 18.10.2021 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 КК України Харківському РУП № 1 ГУ НП в Харківській області (а.с. 9-10 т. 2).

Відповідно до пунктів 3 та 9 ч. 2 ст. 36 КПК України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови про визначення підслідності) прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування та приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, установивши підстави, передбачені ст.ст. 36-37, 217-218 КПК України, та прийнявши відповідні постанови, прокурор Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_17 у межах, передбачених процесуальним законом.

Виходячи з наведеного доводи сторони захисту про винесення вказаних постанов не уповноваженим на те органом є необґрунтованими.

Щодо визнання постанови прокурора про залучення в якості потерпілого недопустимим доказом, суд зазначає наступне.

Постановою прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 від 21.01.2022 залучено до кримінального провадження № 0000231 від 18.10.2021 у якості потерпілого представника Юридичного департаменту Харківської міської ради ОСОБА_18 , якій кримінальним правопорушенням завдана шкода.

За відсутності інших даних, підстав стверджувати про недопустимість даної постанови прокурора не має. Суд зауважує, що КПК України не обмежує права особи, якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, бути залученим до кримінального провадження в якості потерпілого на будь якій стадії кримінального провадження, у тому числі і під час судового провадження.

Щодо визнання вимоги прокурора в порядку ст. 93 КПК України та рапорту прокурора недопустимим доказом, суд зазначає наступне.

Досліджені в ході судового розгляду докази є взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість ОСОБА_5 та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України. Вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, рапорт складений службовою особою, посвідчує певні факти, які можуть потягнути правові наслідки, і має реквізити, необхідні для прийняття відповідних рішень, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Щодо визнання ухвал слідчого судді про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів недопустимим доказом, суд зазначає, що за своїм функціональним призначенням регламентований главою 15 КПК тимчасовий доступ до документів є заходом забезпечення кримінального провадження, спрямованим на збирання доказів, а тому суд відхиляє такі доводи сторони захисту, оскільки вони не відповідають положенням КПК та судовій практиці.

Також не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про порушення порядку відкриття матеріалів іншій стороні, передбаченого ст. 290 КПК України, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час надання стороною обвинувачення доступу до матеріалів досудового розслідування стороні захисту. Після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування 13.10.2023 обвинуваченою ОСОБА_5 та її захисником ОСОБА_6 в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування засвідчили факт ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 від 18.10.2021 за ч. 3 ст. 365-2 КК України без обмежень у часі (а.с. 14-15 т. 1). Спростовуючи доводи сторони захисту про те, що їй не було відкрито ряду матеріалів кримінального провадження, суд зазначає, що після складання протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування обвинуваченою чи її захисником не було подано зауважень про фактичне невідкриття матеріалів кримінального провадження.

Отже, недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі докази встановлені, зібрані та досліджені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені в судовому засіданні докази узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено не було.

Дослідивши і перевіривши надані в ході судового розгляду, суд дійшов висновку, що ці докази узгоджуються з сукупністю інших доказів, які судом покладено у вирок.

Підстави ставити під сумнів вказані вище документи, висновки експерта, відсутні, всі вони узгоджуються між собою, є належними, допустимими, достовірними доказами, та не викликають сумнівів у суду.

Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачена є винною у вчиненні цього злочину.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши зазначені докази, оцінивши їх в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 повністю доведена, однак кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 365-3 КК України, що була дана органом досудового розслідування, є помилковою.

Відповідно до обвинувального акту від 20.10.2022, орган досудового розслідування стверджує, що 21.09.2018 обвинувачена ОСОБА_5 діючи умисно, зловживаючи своїми повноваженнями державного реєстратора Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області, з метою отримання неправомірної вигоди за вчинення нею реєстраційних дій в інтересах невстановленої особи, достовірно усвідомлюючи, що документи, які надані даною особою не можуть бути підставою для державної реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення в підвалі житлового будинку за літ. А-2 у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв.м., які перебувають у власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради Харківської області за громадянином ОСОБА_7 , без наявності відповідних правовстановлюючих документів, у тому чилі, рішення уповноваженого органу щодо передачі об`єкту комунальної власності у приватну власність, умисно не вжила заходів щодо відповідності заявлених прав і поданих/отриманих докуменів вимогам законодавства, зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за гр. ОСОБА_7 право приватної власності на нежитлові приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2» у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв.м., які перебувають у власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради Харківської області.

Частина 1 ст. 365-2 КК України передбачає відповідальність за зловживання своїми повноваженнями аудитором, нотаріусом, оцінювачем, уповноваженою особою або службовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, іншою особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, у тому числі послуг експерта, арбітражного керуючого, приватного виконавця, незалежного посередника, члена трудового арбітражу, третейського судді (під час виконання цих функцій), або державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, державним виконавцем, приватним виконавцем з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Частина друга вказаної вище статті передбачає відповідальність за те саме діяння, вчинене стосовно неповнолітньої чи недієздатної особи, особи похилого віку або повторно, а частина тертя за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого статтею 365-2 КК України, є суспільні відносини, що забезпечують установлений організаційно-правовий порядок надання публічних послуг, а додатковими обов`язковими охоронювані законом права та інтереси окремих громадян, або державні чи громадські інтереси, або інтереси юридичних осіб.

Об`єктивна сторона вказаного злочину характеризується трьома обов`язковими ознаками: діянням використанням особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із наданням публічних послуг, своїх повноважень всупереч своїм повноваженням, що полягає в певних діях або бездіяльності суб`єкта; наслідками, що виявляються у завданні істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб; причинним зв`язком між діянням і наслідками.

Зловживання повноваженнями це вчинене всупереч інтересам фізичних та юридичних осіб будь-яке використання особою наданих їй повноважень у зв`язку зі здійсненням професійної діяльності з надання публічних послуг. Зловживанням визнається не будь-яке діяння, а лише таке, що стосується: професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг; наданих особі повноважень.

При вчиненні цього злочину дії чи бездіяльність суб`єкта посягання суперечать як загальним принципам, меті та завданням функціонування відповідної установи, так і загальній меті та змісту надання публічних послуг, для забезпечення якого така особа мала відповідні права та була наділена відповідними повноваженнями. Компетенція особи, котра здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, визначається, зокрема, законами, постановами, наказами, положеннями, інструкціями, актами індивідуальної дії та договорами (щодо незалежного посередника).

Власне зловживання може виявлятися у вчиненні суб`єктом певних протиправних дій, наданні невідповідних чи не у повному обсязі послуг, встановленні певних заборон, створенні перепон для реалізації громадянами передбачених законодавством прав і свобод, що в цілому сприяє отриманню неправомірної вигоди.

Злочин є закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб (матеріальний склад). Тобто настання суспільно небезпечних наслідків є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого статтею 365-2 КК України.

Суб`єкт злочину спеціальний, а саме особа, яка не є державним службовцем або посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом щодо діяння та умислом чи необережністю щодо наслідків у вигляді завдання істотної шкоди. Обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони цього злочину є також корисливий мотив та спеціальна мета отримання неправомірної вигоди.

Так, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 365-2 КК України є мета (отримання будь-якої неправомірної вигоди) та корисливий мотив. Такий мотив полягає у прагненні особи шляхом зловживання своїми повноваженнями одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого частиною третьою статті 365-2 КК України є спричинення тяжких наслідків.

Отже, ст. 365-2 КК України є спеціальною і передбачає кримінальну відповідальності певного кола осіб, зокрема державного реєстратора, за вчинення ними певних дій. Ця норма передбачає виключні підстави кримінальної відповідальності державного реєстратора при здійснення ним своїх повноважень щодо проведення реєстраційних дій і необхідною умовою такої відповідальності є сукупність усіх визначених ст. 365-2 КК України ознак.

Проте, ні корисливий мотив, ні спеціальна мета в судовому засіданні доведені не були. Так, в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту отримання чи намагання отримати державним реєстратором Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 неправомірної вигоди за свої дії.

Спростовувала умисел на зловживання своїми повноваженнями державного реєстратора в інтересах ОСОБА_7 і сама обвинувачена ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні заявила, що із громадянином ОСОБА_7 вона не знайома. Пояснивши, що в кінці вересня 2018 року до неї звернувся раніше невідомий громадянин з заявою зареєструвати право власності будівельних конструкцій нежитлового приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2» по АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв. м., надавши для державної реєстрації усі необхідні документи у паперовому вигляді. Жодної вигоди з приводу проведення цієї реєстрації, жодних грошових коштів вона не отримувала. Здійснити саме такі реєстраційні дії, які вона здійснила, було її рішенням.

Таким чином, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні психічне ставлення ОСОБА_5 до наслідків своїх дій виражене у формі необережності, що виключає застосування до них ч. 3 ст. 365-2 КК України, такі дії підпадають під диспозицію ст. 367 КК України «Службова недбалість».

Так, службова недбалість - це єдиний злочин у сфері службової діяльності, який вчиняється тільки з необережності.

З суб`єктивної сторони він характеризується злочинною самовпевненістю (службова особа передбачає, що внаслідок невиконання чи неналежного виконання нею своїх службових обов`язків правам і законним інтересам може бути завдано істотну шкоду, але легковажно розраховує на її відвернення) або злочинною недбалістю (службова особа не передбачає, що в результаті її поведінки може бути завдано істотну шкоду, хоча повинна була і могла це передбачити).

Злочинна недбалість відрізняється від інших видів вини (прямого і непрямого умислу, злочинної самовпевненості) тим, що особа не передбачає настання суспільно небезпечних наслідків.

В ході судового розгляду, і зокрема, при дослідженні письмових доказів, було безспірно встановлено, що державний реєстратор Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 відповідно до вимог законодавства та посадової інструкції здійснює повноваження у сфері реєстрації прав. З цією метою зобов`язана була перевіряти подані особами документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів, перевіряти документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації, проводити реєстраційні дії виключно за наявності до того підстав та за відсутності підстав для зупинення розгляду документів.

21.09.2023 державному реєстратору Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 громадянином ОСОБА_7 з метою реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення в підвалі будинку за літ. «А-2» у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 259,1 кв.м. було подано наступний перелік документів: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.09.2018; технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник ТОВ «АМРА ГРУП»; технічний звіт про стан існуючих будівельних конструкцій, серія та номер: б/н, видавник ТОВ «АМРА ГРУП»; копію паспорта, серія та номер: НОМЕР_2 , видавник Московський МВ ХМУ УМВС України в Харківській області; квитанцію №0.0..1, видавник: Приватбанк; квитанцію № 0.0.2.1, видавник: Приватбанк.

При цьому, документу, який би підтвердив виникнення права власності у гр. ОСОБА_7 на це нежитлове приміщення долучено не було.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

За таких обставин обвинувачена ОСОБА_5 , працюючи на посаді державного реєстратора Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області, не мала права проводити державну реєстрацію права приватної власності на вищевказане нежитлове приміщення за гр. ОСОБА_7 , оскільки заявлені останнім вимоги та подані документи містили суперечності, не відповідали вимогам законодавства, яке регулювало порядок і підстави державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та не давали змоги встановити правову підставу набуття гр. ОСОБА_7 права приватної власності на дане нежитлове приміщення.

Однак, рішенням державного реєстратора Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43162141 від 24.10.2018, вирішено провести державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 за гр. ОСОБА_7 .

За відомостями виконаних реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 21.09.2018 о 12:16:30 здійснені реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Гуданова, буд. 16 за гр. ОСОБА_7 .

При цьому, здійснюючи реєстраційні дії державний реєстратор Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 була переконана, що наданих їй документів було достатньо для відповідної реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державний реєстратор Філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області ОСОБА_5 не передбачала, що в результаті її дій може бути завдано тяжких наслідків, хоча повинна була і могла це передбачити. Тобто тяжких наслідків спричинено через її несумлінне ставлення до своїх обов`язків.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 365-2 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Дана перекваліфікація в судовому порядку можлива тому, що зазначені злочини відносяться до розділу XVII «Кримінальні правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг» КК України, а отже посягають на близькі між собою суспільні відносини.

Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, дотримуючись принципів змагальності сторін і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм оцінку згідно з вимогами ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 367 КК України.

Тяжкою шкодою у статтях 364 - 367 КК України вважається така шкода, яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподотковуваний мінімум доходів громадян

Згідно з ч. 5 підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, а саме у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2018 року встановлений у розмірі 1 762,00 грн.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що діями ОСОБА_5 Харківській міській раді Харківської області завдана матеріальна шкода в сумі 3 078 909 грн. (3 078 909/(1762*0.5)=3494,78 НМДГ).

Тяжкими вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Враховуючи викладене, завдана діями ОСОБА_5 шкода у розмірі 3 078 909,00 гривень, що входить в межі ч. 2 ст. 367 КК України, оскільки більше ніж у 3 494,78 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення і є тяжкою.

Така юридична оцінка дій обвинуваченої відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Щодо доводів сторони захисту, викладених у скарзі на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора та заперечення на ухвали слідчих суддів.

Під час судового провадження сторона захисту подала скаргу (а.с. 143-145 т. 1), вимоги якої є ідентичними змісту клопотання в порядку ст. 89 КК України про визнання доказів недопустимими (а.с. 217-225 т. 2), у якій сторона захисту просить визнати протиправними дії та бездіяльність слідчого та прокурора; скасувати рішення слідчого та прокурора; скасувати ухвали слідчих суддів; врахувати як правову позицію захисту аргументи, викладені у скарзі/запереченнях та зводиться до скасування всіх оскаржуваних процесуальних рішень: постанов, доручень, рапортів, а також ухвал слідчих суддів; необхідність витребування документів, проведення допиту свідків та проведння додаткової судової оціночно-будівельної експертизи.

Розглядаючи вищезазначену скаргу, суд зазначає, що на відміну від передбачених у ст. 307 КПК повноважень слідчого судді, який здійснює судовий контроль на стадії досудового розслідування, суд, під час судового провадження, не наділений повноваженнями щодо скасування процесуальних рішень слідчого, або прокурора.

Під час судового провадження суд першої інстанції здійснює розгляд кримінальних проваджень, віднесених до його підсудності, зокрема, має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження (п. 22 ч. 1 ст. 3, ст. 284, 371 КПК).

З урахуванням зазначеного, заявлені стороною вимоги у поданій скарзі не підлягають задоволенню судом.

Водночас, доводи, сторони захисту, які так чи інакше могли мати значення для розв`язання питань, які вирішуються під час ухвалення цього вироку були розглянуті судом.

Зокрема, вище, у цьому вироку, судом було розглянуто питання щодо дотримання органом досудового розслідування правил підслідності кримінальних правопорушень, встановленого КПК порядку отримання доказів, якими обґрунтовується висунуте обвинувачення, за наслідком чого не встановлено процесуальних порушень. Також, було надано оцінку доводам щодо стверджуваного порушення порушення порядку відкриття матеріалів іншій стороні, передбаченого ст. 290 КПК України.

Окрім того, суд зазначає, що первинна кваліфікація кримінального правопорушення, узгоджується з вимогами ст. 214 КПК, якою передбачено поняття «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, під час ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Уточнення або зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, що є юридичною оцінкою вчиненого, наряду з можливими змінами фактичної сторони розслідуваного кримінального правопорушення, може відбуватися й через зміну раніше повідомленої підозри. Така зміна правової кваліфікації не потребує закриття провадження та внесення нових відомостей до ЄРДР, з метою проведення подальшого досудового розслідування за зміненою правовою кваліфікацією. Такі висновки Суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.11.2022 у справі № 136/811/20.

Разом з цим, доводи сторони захисту про відсутність завданих збитків ОСББ «Восход 3», на балансі якого перебуває житловий будинок розташований за адресою: м. Харків, вул. Гуданова, буд. 16, суд не приймає до уваги, оскільки при переданні зазначеного житлового будинку на баланс ОСББ «Восход 3», до відома останнього було доведено, що передача житлового комплексу на баланс ОСББ не зупиняє право власності територіальної громади м. Харкова на вказаний об`єкт (а.с. 226-227, 239, 243 т. 1). При цьому, на момент передачі зазначеного будинку на баланс ОСББ «Восход 3» приватизація нежитлових приміщень підвалу у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 не відбувалась (а.с. 222 т. 1).

Даними, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона розлучена, має постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима.

ОСОБА_5 є осудною, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують, обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, особу ОСОБА_5 , її відношення до скоєного злочину, та вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 367 КК України та додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади державного реєстратора та займатись діяльністю, пов`язаною з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяження строком на 1 рік та із штрафом в дохід держави в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування призначеного їй основного покарання у виді позбавлення волі, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю 2 роки, який буде достатнім для того, щоб остання довела своє виправлення, що відповідає вимогам частини 2 статті 50 КК України стосовно дотримання мети, та застосування до неї положень статті 75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 судом не обирається.

Цивільний позов потерпілим Харківською міською радою Харківської області до обвинуваченої не заявлено.

Згідно ст.ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_5 на користь держави підтверджені витрати за проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 34328 від 15.07.2022 у розмірі 10 382,35 грн. (а.с. 68 т. 2).

У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищезазначене майно.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2022 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_19 накладено арешт на частку квартири АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 118-119 т. 2).

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади державного реєстратора та займатись діяльністю, пов`язаною з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяженням строком на1 (один) рік, із штрафом в дохід держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) грн.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї в силу ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави підтверджені витрати за проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 34328 від 15.07.2022 у розмірі 10 382 (десять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 35 коп.

Арешт, накладений на частку квартири АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази по справі: копію реєстраційної справи № 101 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1