Справа № 645/4065/23
Провадження № 1-кп/645/267/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , яка приймає участь дистанційно, в режимі відеоконференції,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглядаючи під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, з угодою про визнання винуватості, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, яка укладена 02.08.2023 р. між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості, підтвердивши добровільність її укладення.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження із угодою про визнання винуватості суд дійшов висновку про таке.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Під час підготовчого судового засідання суд, розглянувши обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості дійшов висновку про не відповідність останньої вимогам чинного Кримінального процесуального кодексу України та Закону України про кримінальну відповідальність, виходячи із такого.

Згідно ст. 65 КК України:

1. Суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

3. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

4. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, може бути призначене за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 цього Кодексу.

Як вбачається з угоди про визнання винуватості та обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, яке карається штрафом до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна. Вказаний злочин є злочином проти основ національної безпеки України, тобто посягає на основоположні принципи побудови суспільства.

Суд ввжає, що призначення покарання, яке узгоджене сторонами кримінального провадження, без встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, системного аналізу особи обвинуваченого та умов, що спонукали до вчинення цього злочину, за таких обставин явно не відповідають інтересам суспільства, оскільки не відповідає завданню забезпечення охорони конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпеченню миру і безпеки людства.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Загальними повноваженнями суду на будь-якій стадії судового провадження, є перш за все реалізація завдань Кримінального процесуального провадження через інститут судового контролю за діями органів досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що мають наслідком щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до переконання про неможливість затвердження цієї угоди із мотивів, що наведені вище.

Таким чином, встановивши відсутність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим в присутності захисника, враховуючи, що досудове розслідування кримінального провадження завершене, суд вважає за необхідне продовжити судове провадження на стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись статтями 314, 372, 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 02 серпня 2023 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, - відмовити.

Продовжити підготовче судове засідання в загальному порядку.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що згідно з вимогами ч. 8 ст. 474 КПК України, повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 22.12.2023 року.

Суддя ОСОБА_1