Справа № 686/846/24
Провадження № 1-кс/686/508/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що 27.11.2023 р. ОСОБА_3 звертався до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, з заявою (скаргою) щодо протиправних дій прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , однак, відомості до ЄРДР за поданою ОСОБА_3 заявою (скаргою) внесені не були, про що заявнику стало відомо лише 04.01.2024 р. Із змісту поданої скарги вбачається, що ОСОБА_3 не погоджується з вказаною бездіяльністю уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, та вважає, що до ЄРДР мають бути внесенні відомості про кримінальне правопорушення, на підставі означеної, поданої ОСОБА_3 , заяви (скарги) від 27.11.2023 р.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи.

Скаржник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені у скарзі, просили зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі поданої ОСОБА_3 заяви.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки вбачається, що дійсно 30.11.2023 р. до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, надійшла заява (скарга) ОСОБА_3 , датована 27.11.2023 р., в якій останній повідомляв, що «скарга стосується факту фабрикування прокурором Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 справи №671/319/21. ОСОБА_3 обґрунтовував дану скаргу тим, що прокурор ОСОБА_5 , кожного разу перед продовженням строку тримання ОСОБА_3 під вартою, надсилав останньому в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» клопотання про продовження строку тримання під вартою, підписане прокурором ОСОБА_5 , однак без мокрої печатки, що підтверджується матеріалами справи №671/319/21 та є службовою недбалістю (ст.367 КК України) зі сторони прокурора ОСОБА_5 . Вказані клопотання повинні визнаватися недійсними і недопустимими доказами, оскільки ці клопотання повинні бути завірені печаткою, яка має бути на кожній сторінці клопотання, а не лише підпис прокурора ОСОБА_5 , що не взяв до уваги Хмельницький міськрайонний суд, в складі: головуючої судді ОСОБА_6 , суддів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . А також, прокурор ОСОБА_5 викладає, трактує в клопотаннях про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 завідомо неправдиві відомості, через які він, обвинувачений ОСОБА_3 , незаконно утримується в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» 3 роки і майже 2 місяці, що є порушенням ст.366 КК України (службове підроблення). Також, до клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під варто відносно ОСОБА_3 , не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував доцільність продовження тримання ОСОБА_3 під вартою, не доведений цим прокурором жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України. Також, прокурор ОСОБА_5 посилається на надані 13.10.2020 р., під тиском працівникам поліції, покази ОСОБА_3 стосовно подій, що сталися 12.10.2020 р. в с.Гарнишівка Волочиського району Хмельницької області, - вбивства ОСОБА_9 , яке ОСОБА_3 не вчиняв. ОСОБА_3 наголошує, що 01.03.2023 р. першим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, розпочато кримінальне провадження №0081, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.373 КК України, в якому триває досудове розслідування. Також, прокурор ОСОБА_5 посилається на перші покази, надані 13.10.2020 р. в відділенні поліції міста Волочиськ, вул. Слави,12, свідком ОСОБА_10 , і на покази цього, надані 12.09.2022 р. в залі суду, під час судового засідання, які є неправдивими, і саму ОСОБА_10 потрібно притягнути до кримінальної відповідальності, Хмельницький міськрайонний суд цього всього до уваги не взяв і фабрикує справу разом з прокурором ОСОБА_5 . ОСОБА_3 у заяві (скарзі) просив: розглянути його скаргу в повному обсязі та зареєструвати її; провести перевірку по даній скарзі, про результат розгляду вказаної скарги повідомити ОСОБА_3 письмово, у встановленому законом порядку до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор №29», де він утримується; відсторонити від його кримінальної справи №671/319/21 прокурора ОСОБА_5 , при цьому наголосивши, що суд відмовив йому у відводі прокурора ОСОБА_5 , який був обґрунтований і вмотивований; позбавити права обіймати певну посаду прокурора ОСОБА_5 ; призначити слідчого з ТУ ДБР для даної перевірки по факту фабрикування справи №671/319/21 зі сторони прокурора ОСОБА_5 і розпочати досудове розслідування по факту фабрикування справи №671/319/21, дані відомості про вчинення прокурором ОСОБА_5 злочинів, передбачених ст.ст.366, 367 КК України, внести в Єдиний реєстр досудових розслідувань.»

Листом №3334зкп/14-01-01-7719/2023 від 26.12.2023 р., за підписом т.в.о. керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, було повідомлено ОСОБА_3 , що викладені у його зверненні від 27.11.2023 р. відомості не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення, є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у поданій ОСОБА_3 заяві (скарзі), датованій 27.11.2023 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, й тих, які передбачені ст.ст.366, 367 КК України, оскільки дана заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, не свідчить ця заява від 27.11.2023 р. про те, що у випадках, про які повідомляв ОСОБА_3 , зокрема, у діяннях прокурора ОСОБА_5 , мало місце саме умисне складання, видача завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, не свідчить ця заява й про те, що через невиконання або неналежне виконання вказаним прокурором своїх службових обов`язків, саме через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_3 дійсно була заподіяна істотна шкода), не містить подана ОСОБА_3 заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій особи за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Аргументи, висловлені ОСОБА_3 , про можливе вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.366, 367 КК України, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 із самими фактами звернення прокурора до суду з клопотаннями про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою, у рамках справи №671/319/21, в якій останній був обвинуваченим та яка розглядалась Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, а також зі змістом цих поданих прокурором клопотань. Однак, подана ОСОБА_3 заява, до якої не було долучено будь-яких підтверджуючих документів, жодним чином не свідчить про те, що прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 вчинила службове підроблення або ж неналежно виконувала свої службові обов`язки саме через несумлінне ставлення до них, а також не свідчить про те, що внаслідок діянь вказаного прокурора будь-кому було завдано істотної шкоди. До того ж, самі твердження ОСОБА_3 в означеній заяві про вчинення кримінального правопорушення, а також його аргументи, викладені у скарзі та озвучені ним в судовому засіданні, про вчинення, на його думку, вищезазначеним прокурором кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.366, 367 КК України, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть вказані обставини слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, у разі прийняття ними рішень та вчинення процесуальних дій, зміст та порядок здійснення яких не задовольняє когось із учасників кримінального провадження. До того ж, процесуальна діяльність прокурора, в межах його посадової дискреції, не може бути підставою для його кримінального переслідування. Порядок оскарження у рамках кримінального провадження процесуальних дій та рішень прокурора, у випадку незгоди з ними, визначений КПК України.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, а також те, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому, у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя