Житомирський апеляційний суд
Справа №296/123/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 01 березня 2024 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2024 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 01 березня 2024 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, а в матеріалах кримінального провадження містяться фактичні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Вважає, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам КПК України, є упередженою та незаконною, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

На переконання сторони захисту клопотання слідчого є не обґрунтованим, а прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам.

Зазначає, що судом не було враховано те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, роботи, має родину та на утриманні двоє малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психолога та нарколога не перебуває, є інвалідом 3-ї групи, на даний час проходить службу в ДФТГ Коростенської територіальної громади №1.

Вважає, що зазначені обставини свідчать про наявність стримуючих чинників, які здатні зменшити вказані стороною обвинувачення ризики.

Крім того, вважає, що посилання слідчого судді на матеріали НСРД, як на доказ вини ОСОБА_6 є безпідставним, оскільки вони не підтверджують факту вимагання у потерпілого грошових коштів та отримання від нього будь-яких матеріальних цінностей. В свою чергу протокол НСРД - пов`язаний зі зняттям інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.04.2021 року, на який посилається прокурор, жодного відношення до кримінального провадження не має.

Зазначає, що з заявою про взяття на поруки ОСОБА_6 звернулись трудовий колектив Коростенського КП «Водоканал» та керівництво Добровольчого формування Коростенської територіальної громади №1, що також свідчить про те, що він має тісні соціальні зв`язки та відсутність будь-яких ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання, в тому числі протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 24.03.2021, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 шляхом погрози насильства та насильства над потерпілим вимагали передати їм грошові кошти в сумі 500 доларів США, даними протоколу за результатами проведення аудіо- відеоконтролю від 26.03.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_10 передає ОСОБА_11 купюру номіналом 100 доларів США, протоколом за результатами проведення оперативно-розшукових заходів від 02.04.2021, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 23.06.2021, протоколом за результатами негласних слідчих (розшукових) дій від 24.06.2021.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст. 189 КК України, оскільки потерпілий ОСОБА_10 вказував на його причетність до вимагання, а проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями зафіксовано його розмови з іншими підозрюваними, що в сукупності з розмовами інших співучасників та присутність при отримання коштів у потерпілого вказує на обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, так і доводи підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду не спростовують даних, що ОСОБА_6 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на інших підозрюваних, потерпілого, свідків, з метою зміни ними показів, оскільки вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підозрюваному супроводжувалось вчинення психологічного тиску на потерпілого, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинити інше кримінальне правопорушення, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів на час прийняття рішення слідчим суддею.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність на утриманні у підозрюваного двох неповнолітніх дітей та проходження ним служби в ДФТГ Коростенської територіальної громади не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу передачі особи на поруки, саме на цьому етапі розслідування, оскільки зазначене згідно до підозри не стримало його від протиправної поведінки та не зможе гарантувати, що він не намагатиметься переховуватися від слідства та суду передбачаючи можливе суворе покарання, незаконно впливати та потерпілого, свідків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, та інших ризиків.

Даних про те, що захворювання ОСОБА_6 унеможливлюють його перебування в умовах попереднього ув`язнення матеріали справи не містять та стороною захисту не надані.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу, враховуючи характер злочину, вчинення його за попередньою змовою групою осіб, перебування частини цих осіб у розшуку.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 331, 376, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 01 березня 2024 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: