Справа № 682/1095/23
Провадження № 1-кп/682/90/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Славутського міськрайонного суду Хмельницької області обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000678 від 20.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області, Славутського району, с. Крупець, українця, громадянин України, з середньо - технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не маючого на утриманні осіб похилого віку, не працюючого, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.02.2023 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 336 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 будучи засудженим 17.02.2023 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 336 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, маючи незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове умисне, кримінальне правопорушення (злочин).

Так, згідно ст. 65 Конституції України вбачається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

В період часу з 27.10.2022 по 01.11.2022 ОСОБА_6 пройшов медичний огляд та згідно довідки військово-лікарської комісії придатний до військової служби згідно Наказу Міністерства оборони №402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».

30 березня 2023 року працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в службовому кабінеті по АДРЕСА_2 , військовозобов`язаному ОСОБА_6 , на виконання Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», запропоновано отримати повістку з визначеним терміном прибуття на 04.04.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 для відбуття на навчальні збори та проходження військової служби. ОСОБА_6 відмовився отримувати повістку, про що складено акт про відмову від отримання повістки та 04.04.2023 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім того, 13 квітня 2023 року, працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 , в службовому кабінеті по АДРЕСА_2 , військовозобов`язаному ОСОБА_6 , на виконання Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», запропоновано отримати повістку з визначеним терміном прибуття на 18.04.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 для відбуття на навчальні збори та проходження військової служби. ОСОБА_6 відмовився отримувати повістку, про що складено акт про відмову від отримання повістки та 18.04.2023 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Військовозобов`язаний ОСОБА_6 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України №59/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, з метою ухилення від призову за мобілізацією в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про час та місце прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період, двічі відмовився від отримання повістки та 04.04.2023 і 18.04.2023 не з`явився без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відбуття на навчальні збори та проходження військової служби, ухилившись таким чином від призову за мобілізацією в особливий період.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст. 336 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину в інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав та надав покази, вказавши, що був засуджений вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області за ст.336 КК України від 17.02.2023 до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Коли вирок набрав законної сили, він з`явився до органу пробації за викликом для постановки на облік. Перед цим отримав травму - впав з висоти, в нього була гематома. Начальник органу пробації зустрів його і попросив піднятися до нього в кабінет. Через деякий час до кабінету зайшли двоє чоловіків одягнутих в цивільний одяг і запитали, чи надовго він затримає ОСОБА_6 . ОСОБА_8 повідомив, що спілкування з ним триватиме близько години. Та запитав його ( ОСОБА_6 ), які в нього проблеми з поліцією та військоматом, він повідомив, що окрім вироку інших питань немає. Після того як він вийшов з приміщення пробації, пішов в сторону мікрорайону "Сонячний". До нього під`їхав автомобіль, в якому були поліцейські і запитали, чомі він від них тікає, попросили проїхати з ними до військомату. Працівник поліції ОСОБА_9 повідомив, що йому доручили доставити ОСОБА_6 до військомату. Він не став сперечатися і поїхав з працівниками поліції до військомату. Працівник військомату ОСОБА_10 запросив його до актового залу, запитав чи не надумав він служити і почав вручати військову (бойову) повістку. Він відмовився її отримувати, бо мав хворобливий стан і не готовий морально воювати. Наступного разу йому зателефонував дільничний інспектор ОСОБА_11 і повідомив, що йому треба з`явитися до військомату. Він прибув до військомату і там вже перебував поліцейський ОСОБА_12 , який знімав все на відеокамеру. ОСОБА_10 знову почав вручати йому військову повістку, він відмовився від її отримання повідомивши, що вже засуджений за ухилення від мобілізації та не бажає воювати.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України по кримінальному провадженню доводиться наступними доказами дослідженими безпосередньо судом, згідно ст. 23 КПК України.

Зокрема допитом свідків сторони обвинувачення:

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що 30.03.2023 року він здійснював безперервний відеозапис вручення повістки ОСОБА_6 в приміщенні військомату в м. Славута. ОСОБА_6 відмовився від одержання повістки, посилаючись на сімейні обставини. 13.04.2023 року він також був присутній у військоматі і здійснював відеозапис вручення повістки ОСОБА_6 . ОСОБА_10 , працівник військомату зустрів його на порозі, запросив в приміщення військомату, там знаходився працівник поліції ОСОБА_9 . ОСОБА_10 заповнював при ньому документ, потім попередив ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ухилення від несення військової служби. ОСОБА_6 знову відмовився від одержання військової повістки, говорив, що вже засуджений.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що ОСОБА_6 відмовився проходити військову службу в Збройних Силах України. Він пройшов військову комісію, був визнаний придатним до військової служби. Матеріали були відправлені до поліції, був засуджений, звільнений від покарання з іспитовим строком. Після цього ОСОБА_6 двічі викликався до військомату, де він вручав йому двічі бойову повістку, він двічі відмовився від одержання повістки, чим дискредитував Збройні Сили України. Відмовляючись отримувати військову повістку, ОСОБА_6 повідомляв, що морально не готовий, посилався на стан здоров`я, показував синець на тілі, документів підтверджуючих погіршення стану здоров`я не надав. Він здійснював вручення ОСОБА_6 військових повісток на підставі ст.23 Закону України "Про мобілізацію", "Про військовий обов`язок та військову службу". ОСОБА_6 є військовозобов`язаним, який ухиляється від військової служби в ЗСУ, тому на підставі спільного наказу із МВС України, поліцейські мають право здійснювати доставку ухилянтів до військомату для вручення їм повісток. Питання про зняття з військового обліку ОСОБА_6 у зв`язку з його засудженням за ст. 336 КК України не розглядалося.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний за клопотанням сторони захисту, в судовому засіданні показав, що ОСОБА_6 викликався ним по телефону у зв`язку із засудженням за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області за ст.336 КК України. Коли він знайомив ОСОБА_6 із правами та обов`язками засудженого, зайшли до кабінету працівники поліції, серед них був ОСОБА_9 , запитали чи довго він затримає ОСОБА_6 . Він не повідомляв до військомату про виклик ОСОБА_6 до органу з питань пробації. Для чого працівникам поліції потрібен був ОСОБА_6 йому невідомо.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний судом за клопотанням сторони захисту, показав суду, що 30.03.2023 року йому передзвонили із відділку поліції і доручили доставити до військомату в м. Славута ОСОБА_6 як ухилянта, для вручення йому повістки. Він зустрів ОСОБА_6 біля лісгоспу і запросив його до службового автомобіля, щоб доставити до військомату. ОСОБА_6 погодився і він відвіз його до військомату. Працівник військомату ОСОБА_10 вручив йому військову повістку, ОСОБА_6 відмовився її отримувати, експерт зафіксував відмову від одержання повістки ОСОБА_6 на відеокамеру. Він тільки один раз доставляв чоловіка ОСОБА_6 до військомату на підставі спільного наказу МВС України із Міністерством оборони України "Про доставку осіб, які ухиляються від військової служби".

Свідок ОСОБА_13 - начальник 1 відділу РТЦ, допитаний судом за клопотанням сторони захисту, показав , що ОСОБА_6 є військовозобов`язаним, ОСОБА_10 уповноважений вручати військові повістки, ОСОБА_6 будучи засудженим за вироком суду за ст.336 КК України не має права на відстрочку від мобілізації, тому йому вручали повістки після ухвалення вироку суду. Він особисто підписував документ щодо доставки ОСОБА_6 до військомату. Відносно ОСОБА_6 заведена особова справа, орган пробації не надає їм інформацію щодо засуджених осіб, але йому відомо, що ОСОБА_6 засуджений за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області за ст. 336 КК України та звільнений від відбування покарання з випробуванням. Кримінальне правопорушення, за яке засуджений ОСОБА_6 не є тяжким, тому він підлягає мобілізації, і в них одна особа засуджена за ст.336 КК України вже проходить військову службу в ЗСУ. Тому ОСОБА_6 було викликано до військомату для вручення військоих повісток, але він двічі відмовися від їх одержання. Журнал вручення повісток у військоматі ведеться, мобілізаційне розпорядження складалося і є в наявності.

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується іншими доказами, наданими стороною обвинувачення, зокрема:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000678, згідно якого 20.04.2023 року внесено відомості до ЄРДР щодо ухилення ОСОБА_6 від призову за мобілізацією на особливий період ( а.п. 1);

- повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.04.2023 року щодо ухилення ОСОБА_6 від призову під час мобілізації та притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.336 КК України ( а.п. 6).

- рапортом командира другого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 від 19.04.2023 року, з якого слідує, що ним проводилося оповіщення військовозобов`язаних осіб , які перебувають в запасі та не проходили військову службу. Так, згідно наказу ОК "Захід" необхідно було набрати команду у складі 10 осіб, які мають вирушити на навчальний збір та проходження військової служби. Під час відбору військовозобов`язаних, які пройшли військово-лікарську комісію та визнані придатними до військової служби, за результатами комісії та на виконання Указу Верховного Головнокомандувача ЗСУ № 69 від 24.02.2022 року "Про призив військовозобов`язаних на військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період" ОСОБА_6 відмовився від вручення йому під підпис бойової повістки на 04.04.2023 у зв`язку із небажанням проходитии військову службу у Збройних Силах України. Також, 13.04.2023 повторно ОСОБА_6 намагалися вручити бойову повістку на відправку в складі команди на 18.04.2023 року, однак від отримання повістки ОСОБА_6 відмовився. (а.п. 7);

- актом про відмову від отримання повістки від 30.03.2023 року, відповідно до якого командир взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 в присутності інспектора криміналіста СКЗ СВ Шепетівського РУП ОСОБА_15 намагався вручити повістку ОСОБА_6 для відправки в складі команди у в/ч. Під час вручення повістки ОСОБА_6 відмовився від отримання повістки так як не бажає пройти військову службу. Додатково ОСОБА_6 повідомлено про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України. ОСОБА_6 за вказаною повісткою мав прибути в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 на 06.00 год. 04.04.2023 року для відправки у складі команди у в/ч НОМЕР_1 (а.п. 8) та відеозаписом вручення повістки ОСОБА_6 , який переглянуто судом (а.п. 11);

- актом про відмову від отримання повістки від 13.04.2023 року, відповідно до якого командир взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 в присутності інспектора криміналіста СКЗ СВ Шепетівського РУП ОСОБА_15 намагався вручити повістку ОСОБА_6 для відправки в складі команди у в/ч. Під час вручення повістки ОСОБА_6 відмовився від отримання повістки так як не бажає пройти військову службу. Додатково ОСОБА_6 повідомлено про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України. ОСОБА_6 за вказаною повісткою мав прибути в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 на 06.00 год. 18.04.2023 року для відправки у складі команди у в/ч НОМЕР_1 (а.п. 9) та відеозаписом вручення повістки ОСОБА_6 , який переглянуто судом (а.п. 12);

- витягом з книги протоколів призовної комісії від 05.04.2011 року протокол №3, відповідно до якого ОСОБА_6 рішенням призовної комісії згідно з Положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд в Збройних Силах України визнаний придатним до військової служби. Зарахований в запас згідно ст. 18 ЗПВО і ВС досяг 25 річного віку (а.п.14);

- карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_6 , відповідно до якої ОСОБА_6 01.12.2022 року протокол № 17н , визнаний придатним до військової служби (а.п. 15);

- ухвалою про тимчасовий доступ до документів від 24.04.2023 року, відповідно до якої слідчим суддею старшому слідчому відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_16 надано дозвіл про тимчасовий доступ до документів , які перебувають у адміністративному приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 та які стосуються особової справи військовозобов`язаного ОСОБА_6 , а саме до : довідки військово-лікарської комісії , виданої ОСОБА_6 , військового квитка, облікової картки ОСОБА_6 , бойових повісток на відправку за 30 березня 2023, 13.04.2023 та попередження про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України від 30.03.2023 року, 13.04.2023 року, з можливістю отримати належним чином завірених копій. (а.п. 19);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26.04.2023 року, відповідно до якого старшим слідчим ВРПЗЗС СВ Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 вилучено довідку військово-лікарської комісії , видану ОСОБА_6 , облікову картку ОСОБА_6 , бойові повістки на відправку за 30 березня 2023, 13.04.2023 та попередження про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України від 30.03.2023 року,13.04.2023 року (а.п. 20-21);

- обліковою карткою до військового квитка № НОМЕР_2 , відповідно до якої ОСОБА_6 є придатним до військової служби, в ЗСУ не служив, прийнятий на облік 05.04.2011 року (а.п. 23);

- довідкою військово-лікарської комісії, відповідно до якої 01.11.2022 року проведено медичний огляд ОСОБА_6 та визнано придатним до військової служби (а.п. 24);

- попередженнями ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України у разі неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо повістки на відправку 04.04.2023 року, 18.04.2023 року (а.п. 25);

- повістками, які намагалися вручити ОСОБА_10 30.03.2023 року та 13.04.2023 року ОСОБА_6 , та від отримання яких він відмовився (а.п. 26,27);

- поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі команди НОМЕР_1 від 03.04.2023 , відповідно до якого ОСОБА_6 у вказаному списку відсутній, оскільки не прибув до пункту призначення 04.04.2023 року;

- поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі команди НОМЕР_1 від 17.04.2023 , відповідно до якого ОСОБА_6 у вказаному списку відсутній, оскільки не прибув до пункту призначення 18.04.2023 року;

З досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_6 від 22.08.2023 року слідує, що орган пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, оскільки він позитивно характеризується, має середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, не становить високої небезпеки для суспільства.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , надані ними в судовому засіданні, суд враховує, що їх покази прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів про те, що ОСОБА_6 30.03.2023 року та 13.04.2023 року були вручені саме бойові повістки, однак останній двічі відмовився від їх отримання, на час визначений у повістках не з`явився, заявивши про небажання проходити військову службу.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу, громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Відповідно до п. 69 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого Постановою КМУ від 21 березня 2002 р. N 352, відповідно до результатів медичного огляду призовника, його особистих якостей, рівня освіти, а також матеріального і соціального стану призовника та членів його сім`ї районна (міська) призовна комісія виносить одне з рішень про: придатність до військової служби і призов на строкову військову службу з призначенням до виду (роду) військ (сил) Збройних Сил, інших військових формувань, а також визначає строк відправлення його у військову частину

Судом установлено, що ОСОБА_6 пройшов ВЛК та визнаний придатним до військової служби (підтверджується довідкою ВЛК), однак відмовився від одержання двох повісток, та в указаний в повістках час не з`явився для відправлення у військову частину, про поважні причини не повідомляв.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для вручення повістки ОСОБА_6 та мобілізації на військову службу, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий за скоєння аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України до позбавлення волі, проте на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, бо за ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" ОСОБА_6 підлягає звільненню від військової служби, оскільки вирок відносно нього набрав законної сили, а він засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає безпідставним посилання захисника обвинуваченого на ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" як на підставу для звільнення ОСОБА_6 від військової служби, оскільки вказана норма Закону поширюється на військовослужбовців, а ОСОБА_6 не прибув на військову службу, а тому є військовозобов`язаним.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.

Відповідно до п.6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які:

6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;

Тому ОСОБА_6 також не підлягає виключенню з військового обліку, оскільки засуджений судом за кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України не є тяжким або особливо тяжким злочином.

Стосовно того, що в повістці від 30.03.2023 року не зазначено дату прибуття підзахисного до відділу ІНФОРМАЦІЯ_8 для відправлення до військової частини, проте зазначено протягом доби, жодним чином не робить такий доказ неналежним чи не допустимим, не може ставити під сумнів факт неотримання ОСОБА_6 вказаної повістки 30.03.2023 року та 13.04.2023 року, що крім актів про відмову від отримання повісток, підтверджується відеозаписами, не заперечується ОСОБА_6 , відповідно він розумів, що повістки видані для нього, і що він зобов`язаний був з`явитися для відправлення до військової частини для відбуття військової служби у зв`язку з мобілізацією, проте не прибув, чого також не оспорює. Всі інші доводи сторони захисту не впливають на кваліфікацію кримінального правопорушення та відхиляються судом.

З урахуванням наведеного суд критично оцінює указані доводи сторони захисту та відхиляє їх.

Отже, ОСОБА_6 , будучи обізнаним та маючи об`єктивну можливість прибути у визначений час на збірний пункт для відправлення на проходження військової служби за мобілізацією двічі не прибув, чим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , яке виразилось в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період, мало місце. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України. Винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України доведена поза розумним сумнівом.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є повторність скоєння кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив повторно умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий, має на утриманні неповнолітню дитину.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції ст. 336 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_6 скоїв повторний злочин під час випробування, будучи звільненим від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України з іспитовим строком. Відповідно до ст.71 КК України суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, приєднавши до покарання за новим вироком частково невідбуту частину покарання за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2023 року, у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_6 вчинив аналогічний злочин протягом випробувального терміну, а тому його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного та відповідатиме меті, визначеній уст. 50 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні судом не обирався, клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді взяття під варту після оголошення вироку суду є безпіставним, а тому суд доходить переконання про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання за ст. 336 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання за новим вироком, частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2023 року (6 місяців позбавлення волі), у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання після набрання вироком суду законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення на вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1