Справа № 453/1933/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1490/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000121 від 08.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно.

Повернуто ОСОБА_8 лісопродукцію у кількості 23 сортиментів із загальною кубомасою 6,82 м?, яка знаходиться на території нижнього складу філії Славського ЛГ, що в с. Тухля Стрийського району Львівської області.

Повернуто ОСОБА_9 автомобіль марки «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 .

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що відсутні підстави вважати, що виявлене та вилучене майно може бути доказом злочину, могло зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, під час кримінального провадження

На вказану ухвалу апеляційну скаргу подав прокурор Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_6 , який просить скасувати ухвалу слідчого судді про відмову у задоволені клопотання щодо накладення арешту на майно; постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на транспортний «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_2 ICI та лісопродукцію у кількості 23 сортимент загальною кубомасою 6,82 м кубічні.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною і необгрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність проведення слідчих дій, з метою досягнення дієвості кримінального провадження та вказане майно має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у відповідності до вимог ст. ст. 170 - 173 КПК України.

Звертає увагу, що вищевказане майно є речовим доказом в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

08.12.2023 року від прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він зазначає, що апеляційну скаргу підтримує та просить проводити розгляд справи без його участі.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 11.12.2023 року власники майна ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_10 не прибули, хоча був належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Крім того, згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим відділенням відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУ НП в Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 08.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, у якому розслідуються обставини незаконного вивезення лісу (відсутність документів та бірок на ліс).

Вказане кримінальне провадження розпочате на підставі повідомлення працівника охоронної фірми «Аркон» ОСОБА_11 (тел.: НОМЕР_3 ), згідно якого в с. Верхня Рожанка, вул. Ліс, на розвилці ліворуч і далі в село за пилорамою, виявлено незаконне вивезення лісу.

15.11.2023 на території нижнього складу філії Славського ЛГ, що в с. Тухля по вул. Івана Франка, Стрийського району Львівської області проведено огляд місця події.

Згідно протоколу місця події, складеного 15.11.2023, під час огляду місця події проведеного слідчим СВ ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 встановлено, що на території нижнього складу філії Славського ЛГ на землі однією кучею знаходилось 23 сортименти породи «Смерека» із них 10 штук із довжиною 6 метрів із наступними діаметрами: 1-41 см., 2-22 см., 3-38 см.,4-38 см.,5-47 см.,6-22 см.,7-24 см., 8-20 см.,9-18 см., 10-20 см. 8 штук із довжиною 5 метрів із наступними діаметрами: 1-31 см., 2-44 см., 3-24 см.,4-40 см.,5-36 см.,6-44 см.,7-16 см., 8-34 см. 5 штук із довжиною 4 метрів із наступними діаметрами: 1-16 см., 2-10 см., 3-9 см.,4-44 см.,5-44 см., із загальною кубомасою 6,82м3.

15.11.2023 під час вказаного огляду зазначено, що вилучено: 23 колоди породи «Смерека» та залишено на території нижнього складу філії Славського ЛГ, що в с. Тухля.

Згідно протоколу місця події, складеного 15.11.2023, під час огляду місця події проведеного слідчим СВ ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 встановлено на території нижнього складу філії Славського ЛГ знаходиться автомобіль марки «Зіл 131» д.н.з. НОМЕР_1 , кабіна автомобіля якого є темно зеленого кольору, на рамі по заду кабіни знаходиться кузов-платформа, яка призначена для перевезення. На момент огляду на кузові відсутні будь-які речі та в тому числі лісопродукція. Даний транспортний засіб належить ОСОБА_9 .

15.11.2023 під час вказаного огляду зазначено, що вилучено: автомобіль марки «Зіл 131» д.н.з. НОМЕР_1 , який залишено на території нижнього складу філії Славського ЛГ.

Відповідно до постанови слідчого СВ відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ст. лейтенанта поліції Ю. Добринського від 15.11.2023, автомобіль марки «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 , 23 сортименти із них 10 штук із довжиною 6 метрів із наступними діаметрами: 1-41 см., 2-22 см., 3-38 см.,4-38 см.,5-47 см.,6-22 см.,7-24 см., 8-20 см.,9-18 см., 10-20 см. 8 штук із довжиною 5 метрів із наступними діаметрами: 1-31 см., 2-44 см., 3-24 см.,4-40 см.,5-36 см.,6-44 см.,7-16 см., 8-34 см. 5 штук із довжиною 4 метрів із наступними діаметрами: 1-16 см., 2-10 см., 3-9 см.,4-44 см.,5-44 см., із загальною кубомасою 6,82м3, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000121від 08.11.2023 та залишено на відповідальному зберіганні на території нижнього складу філії Славського ЛГ, що в с. Тухля Стрийського району Львівської області.

Однак, судом першої інстанції встановлено, що вказані деревина та транспортний засіб фактично були вилучені після затримання працівниками поліції вказаного майна, а саме 06.11.2023 та передана на відповідальне зберігання на територію нижнього складі філії Славського ЛГ, внаслідок чого власники майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були позбавлені можливості розпорядження та використання свого майна за потребами. Вказані обставини також підтвердив в судовому засіданні слідчий, вказавши, що таке майно було фактично вилучено 06.11.2023,

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Тобто, з наведено вбачається, що слідчий пропустив строк звернення до суду із даним клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,.

Під час розгляду справи судом першої інстанції власниками вказаного вище вилученого майна ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надані пояснення, з яких встановлено, що остання являється приватним підприємцем та із 2018 року, а саме займається лісовою діяльністю, тобто купляє лісопродукцію та її переробляє. 01.11.2023 купила у приватного підприємця ФОП « ОСОБА_12 », який знаходиться в Івано-Франкківській області Калуського району с. Вишків лісопродукцію, а саме 7 м? круглого лісоматеріалу породи (ялинка європейська) згідно накладної №1 від 01.11.2023. За дану лісопродукцію вона заплатила 28 000 грн.

В підтвердження фактів, викладених ОСОБА_8 в поясненнях, до матеріалів справи нею надано товаротранспортну накладну №1, видану 01 листопада 2023 року ФОП ОСОБА_13 , в якій зазначено найменування вантажу відпущеного ФОП ОСОБА_8 , згідно якої кількість та довжина деревини збігається із тою, що перевозив її чоловік на автомобілі.

Твердження прокурора про те, що обсяг вилученої під час огляду місця лісопродукції не відповідає обсягу лісопродукції, зазначеної в товаро-транспортній накладні спростовується показами свідка ОСОБА_14 , фахівця у галузі лісового господарства, який вказав, що підчас погрузки лісопродукції і повторного обміру лісу в діаметрі можливі певні похибки, оскільки ліс є не ідеально круглим його можна міряти з різних сторін, а також є допустима похибка.

Крім цього, такий зазначив, що після погрузки лісопродукції на автомашину виписується товаро-транспортна накладна, після того автомобіль має переїхати із одного місця в інше. Після чого продукція вважається отримана та споживач (покупець) коли хоче в будь-який день може перевезти лісопродукцію куди йому потрібно. Одночасно зазначив, що при створенні товарно-транспортної накладної приватний підприємець не вносить таку в мережу інтернет і таку не можливо відстежити.

Також, показами такого спростовано твердження прокурора про те, що перевезення вказаної вище лісопродукції було здійснено без відповідних бірок, а саме свідком зазначено, що бірки чіпують лише лісогосподарські підприємства, а приватне підприємство повинно було отримати лісопродукцію вже з бірками і в подальшому здійснити продаж такої підприємцю ОСОБА_15 , можливо і без таких.

З наведеного вбачається, та підтверджується відповідними доказами, що ФОП ОСОБА_8 була придбана лісопродукція, законність походження якої підтверджується передбаченими законодавством документами, зазначений в товаро-транспортній накладні обсяг якої не перевищує обсяги продукції, вилученої під час огляду та відповідає такій.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні.

Тому слідчий суддя прийшла до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що не доведено, що лісопродукція, виявлена під час огляду місця події, проведеного 15.11.2023, а також автомобіля марки «ЗІЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 відповідають критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 00000121 від 08.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню у даному кримінальному провадженні.

Відтак, за відсутності пред`явлення будь-яким особам підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, інших обставин встановлених у судовому засіданні, колегія суддів приходить до переконання, про відсутність підстав вважати, що виявлене та вилучене майно може бути доказом злочину, могло зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, під час кримінального провадження.

З врахуванням наведеного вище, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність відмови в накладенні арешту на майно, оскільки прокурором не наведено законних підстав для цього, й своє рішення належним чином мотивував.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

З огляду на викладене підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000121 від 08.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: