СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/369/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 липня 2022 року за № 0001709 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.05.2019 року Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 03.07.2020, м.т. НОМЕР_1

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 ,

інші учасники: потерпіла - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

ОСОБА_3 , 12.07.2022 у денний час доби, знаходячись у приміщенні загального коридору під`їзду №2, будинку АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, таємно викрав велосипед марки «Oskar Piranha», що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав майнової шкоди у розмірі 7740 грн.

Так, 12.07.2022 року у денний час доби, ОСОБА_3 , перебуваючи на 4 поверсі під`їзду №2, будинку АДРЕСА_2 проходив повз загальний коридор квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 вказаного будинку.

При цьому, ОСОБА_3 , побачивши, що вхідні двері до загального коридору не замкнені, зайшов всередину та пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи мотив, направлений на заволодіння чужим майном, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого збагачення, викрав з приміщення майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: велосипед марки «Oskar Piranha», чорно-зеленого кольору, вартістю 7740 гривень, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_3 направився до ломбардного відділення ПТ «Ай Ті «Ломбард», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Василя Порика, 13, де заклав викрадений велосипед, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 7740 гривень.

Крім цього, 15.07.2022, ОСОБА_3 з метою уникнення кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду, що належить ОСОБА_7 , викупив вказаний велосипед та повернув власниці.

Обвинувачений ОСОБА_3 реалізував свої права на відмову від дачі показань, передбачених ст. 42 КПК України та ст. 63 Конституції України.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вони з ОСОБА_3 сусіди, проживають на одному поверсі в будинку АДРЕСА_2 , їх квартири розташовані поруч, в одному тамбурі. 12.07.2022, в період з 16:00 по 17:00 год. вони з мамою виявили, що велосипед її сина марки «Oskar», салатовий, який зберігався в тамбурі, пропав; потім син сказав, що виявив відсутність велосипеда близько 12-ї години, але побоявся про це сказати. 13.07.2022 вона звернулась до ОСОБА_3 , щоб повернув велосипед, так як в 2021 році він вже викрадав цей же велосипед, але вернув, дала час на повернення до 14-го числа, попередила, що звернеться до поліції якщо не отримає велосипед назад. 13.07.2022 ОСОБА_7 роздрукувала та розклеїла в різних людних місцях мікрорайону оголошення про викрадення велосипеду, фотографія велосипеда була в оголошенні. Не отримавши велосипед від ОСОБА_3 , 14.07.2022 вона звернулась до поліції. 15.07.2023 мама ОСОБА_3 зателефонувала її мамі і сказала, що він знає де велосипед, хотів повернути, просила забрати заяву з поліції. В цей же день потерпіла побачила як ОСОБА_3 сам веде велосипед, зустріла його в під`їзді, він передав велосипед їй в руки, сказав, що викрав велосипед його товариш, але з ним немає зв`язку. Додатково ОСОБА_7 показала, що купувала велосипед в 2020 році, документи втрачено; нікому, крім сина, вона не дозволяла користуватись велосипедом; на оголошеннях, які вона розклеювала на вулицях, було фото велосипеду аналогічної марки з інтернету.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, до є дочкою потерпілої, проживає з нею і онуком в квартирі АДРЕСА_7 . Сім`я ОСОБА_3 проживають з ними на одному поверсі, у них спільний тамбур на чотири квартири, закритий дверима. В липні 22-го року, точного числа не пам`ятає, близько 8-ї години ранку, йшла на роботу, велосипед онука, чорно-салатовий, стояв в тамбурі, як зазвичай. Цей велосипед ОСОБА_7 подарувала сину на День народження в 2021 році. Близько 16-17 години цього ж дня вона поверталась з роботи, відкрила двері тамбура, велосипеда там не було, вона здивувалась, що онук пішов кататися на велосипеді, адже йшов дощ. Тоді ОСОБА_7 , онук вийшли з квартири, виявили пропажу велосипеда, почали шукати його на вулиці, розпитували сусідів, розклеювати оголошення. На наступний день ОСОБА_8 зателефонувала мамі ОСОБА_3 , щоб вона поговорила з сином і той повернув велосипед; вона подзвонила тому що ОСОБА_3 дуже шустрий, дружить з поганими людьми, знав де стоїть велосипед. Крім того, раніше, в 2021 році цей велосипед вже викрадали, вони звертались до поліції, але ті нічого не знайшли, але через кілька днів подзвонив в домофон хлопчик з сусіднього будинку, повернув велосипед, сказав, що зайшов його в лісі. Ніхто крім ОСОБА_3 його викрасти не міг. Через день після звернення до поліції провели огляд місця події, а 15-го числа їй зателефонувала мама ОСОБА_3 , сказала, що він знає де велосипед і привезе його. Коли ОСОБА_8 ввечері прийшла з роботи додому, велосипед вже повернули, від дочки вона дізналась, що його повернув ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав що в липні 2022 працював приймальником в ПТ «Ай Ті ломбард», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Порика, 13.там він працював з листопада 2021 року. В його обов`язки входило оцінювати майно, яке приносили клієнти в ломбард, оформлювати договір, приймати майно, видавати гроші згідно договору. ОСОБА_3 в липні 2022 року здавав і викупляв один і той самий велосипед, - двоколісний. Так, вдень всередині липня 2022, точної дати свідок не пам`ятає, прийшов раніше не знайомий йому ОСОБА_3 , приніс велосипед, свої документи, паспорт чи водійське посвідчення, документів на велосипед не було, він оформив договір, видав гроші. За умовами договору заставодавець підтверджує, що майно, яке він передає в заставу ломбарду, належить йому, тому документи на велосипед він не вимагав. ОСОБА_3 казав, що здає велосипед на деякий час, збирався викупити його. Менше ніж через тиждень ОСОБА_3 прийшов з товаришем щоб викупити зданий ним велосипед, надав договір і документ, що підтверджує особу, сплатив гроші. Коли ОСОБА_9 приніс з камери зберігання велосипед, той подивився, кивнув, і він подумав, що ОСОБА_3 продає велосипед. Додатково свідок ОСОБА_9 показав, коли він давав показання слідчому, це відбулося в приміщенні ломбарду, він мав при собі матеріали, які стосувалися договору з ОСОБА_3 , в тому числі його документи, що посвідчують особу. Слідча дія - пред`явлення особи за фотознімками - проводилась теж в приміщенні ломбарду, перед впізнанням він описав ОСОБА_3 , його зовнішні ознаки, при цьому описував саме особу, яка здавала та викупала велосипед, без згадування фотографії на документі ОСОБА_3 , яку він бачив при прийомі майна в ломбард.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що проживає вже близько 16-ти років в будинку АДРЕСА_8 . ОСОБА_3 особисто не знає, бачив 3-4 рази, але про нього ходили погані чутки.

В судовому засіданні також були досліджені інші докази, в тому числі документи, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Судом також було досліджено інші матеріали кримінального провадження.

14.07.2022 ОСОБА_7 подала до поліції заяву, в якій зазначила, що у період часу з 14:30 год по 17:00 год. 12.07.2022 за адресою АДРЕСА_9 , із загального коридору невстановлена особа шляхом вільного доступу, таємно викрала велосипед марки «Оскар» вартістю близько 7000 гривень (а.с. 56-58).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.07.2022 року, плану-схеми та фототаблиці до нього, який був проведений в міжкоридорному коридорі на 4 поверсі за адресою АДРЕСА_2 , в лівому крилі, розміщені квартири АДРЕСА_10 . В даному районі коридору виявлено побутові речі; велосипеду не виявлено (а.с. 59-63).

Сторона захисту вважає, що дана слідча дія не була невідкладною, відомості про вчинене кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР наступного дня - 15.07.2022, а тому даний доказ повинен бути визнаний недопустимим. При цьому, захисник посилається на постанову Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 366/1400/15-к. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає даний доказ допустимим, з наступних підстав.

Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається. (постанови Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 740/5066/15-к, від 27.05.2021 у справі № 648/2590/17, від 07.09.2021 у справі № 743/569/20). Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 подала заяву про вчинене кримінальне правопорушення 14.07.2022, тобто у слідчого були наявні підстави для проведення огляду майже одразу після надходження повідомлення про крадіжку; даний огляд було проведено в цей же день, з 18:40 по 18:49 год, що підтверджує ознаку невідкладності слідчої дії. При цьому, огляд було проведено в присутності та за згодою ОСОБА_7 , яка проживає в квартирі, яка виходить в цю частину загального коридору, вона є безпосереднім його користувачем, а, отже, на проведення слідчої дії за таких умов попередній дозвіл слідчого судді не потребується. Факт внесення відомостей про кримінальне правопорушення на наступний день не свідчить про порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити настання доказу недопустимим. При цьому, постанова Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 366/1400/15-к є ситуативною, не містить висновків про застосування норм права в розумінні ч. 5 ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і не враховує, що кримінальне правопорушення вчинено під час воєнного стану, за таких же умов проводились слідчі дії.

Згідно абзацу 2 ч. 1 п. 1) ст. 615 КПК України відомості, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вносяться до нього за першої можливості, а процесуальні дії під час кримінального провадження фіксуються у відповідних процесуальних документах, а також за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження, крім випадків, якщо фіксування за допомогою технічних засобів неможливе з технічних причин. За відсутності можливості складання процесуальних документів про хід і результати проведення слідчих (розшукових) дій чи інших процесуальних дій фіксація здійснюється доступними технічними засобами з подальшим складенням відповідного протоколу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту завершення таких слідчих (розшукових) дій чи відповідних процесуальних дій.

Отже, затримка на день вимоги щодо негайного внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення після проведення невідкладного огляду, є виправданою, і судом не встановлено підстав для визнання протоколу огляду недопустимим доказом.

- Начальником ВП № 1 Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 28.07.2022 було надано запит під № 1709 генеральному директору ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» ОСОБА_12 у зв`язку із здійсненням оперативного супроводження по кримінальному провадженню № 0001709 від 15.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України з проханням надати інформацію в письмовому вигляді про те, чи звертався за послугами ломбардних відділень у період з 10.07.2022 по 28.07.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та копію відеозапису з приміщення ломбарду (а.с. 64). Згідно відповіді ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» № 172/07 від 28.07.2022 за підписом генерального директора підприємства ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Святошинським РВ ГУДМС України в м. Києві 18.06.2015 у вказаний період часу звертався до відділення на вул. Порика, 13 в м. Києві: 12.07.2022, о 11:55:11 він здав до відділення велосипед, який викупив 15.07.2022. До відповіді додано копію відеозапису камер відеоспостереження (а.с. 65).

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості доказу відповіді ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» № 172/07 від 28.07.2022, які полягають в тому, що вона отримана неуповноваженою особою, та ОСОБА_12 не була допитана в порушення ч. 3 ст. 105 КПК України та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПАУ, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125.

Так, слідчий ОСОБА_14 , який постановою начальника СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 був включений до групи слідчих в даному кримінальному провадженні, 15.07.2022 та 23.08.2022 надавав доручення працівникам оперативного підрозділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві встановити місцезнаходження викраденого майна, встановити осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, встановити та опитати свідків, очевидців кримінального правопорушення тощо, і відповідь ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» була надана на виконання цих доручень (а.с. 198-200).

По-друге, за змістом Інструкції, дізнавач, слідчий, прокурор зобов`язані допитати особу, яка надала названі об`єкти, про час, місце та інші обставини їх відшукання, придбання та зберігання. Натомість, відповідь підприємства разом з додатком у вигляді диску була надана на запит, поданий в порядку ст. 93 КПК України, підписана генеральним директором підприємства, а не фізичною особою ОСОБА_13 , отже, була витребувана, допит директора за таких обставин не є обов`язковим, а тому суд вважає, що в даному випадку слідством не було порушено вимоги Закону при отриманні даного доказу і він є допустимим.

- 29.07.2022 слідчим ОСОБА_14 було оглянуто оптичний носій у вигляді компакт диску, при відкритті якого виявлено п`ять файлів, про що складено протокол огляду. Даним протоколом зафіксовано, що файли містять фрагменти відеозапису камер відеоспостереження, встановлених в приміщенні ломбардного відділення ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» по проспекту В. Порика, 13 в м. Києві. Відеозаписом зафіксовано, що згідно таймінгу на відео о 11:45 год. до приміщення ломбардного відділення входить чоловік, зовні схожий на ОСОБА_3 , одягнений у чорні шорти, білу футболку з чорними написами, різнокольоровими плямами, взутий в чорно-помаранчеві лапті та підходить до віконця, після чого з лівої кишені шортів дістає предмети, схожі на паспорт та картку платника податків які віддає до віконця та виходить. На другому відеозаписі зафіксовано, 12.07.2022, о 11:45 год. до приміщення ломбардного відділення входить чоловік, зовні схожий на ОСОБА_3 , одягнений у чорні шорти, білу футболку з чорними написами, різнокольоровими плямами, взутий в чорно-помаранчеві лапті та везе велосипед чорно-зеленого кольору з написами «Oskar» «Piranha», у якого на рамі знаходиться предмет ззовні схожий на антивандальний ланцюг. Вказаний велосипед чоловік завозить до наступного приміщення, відчинивши двері. На відеозаписі згідно таймінгу на відео 12.07.2022, об 11:46 год. з-за дверей виходить чоловік ззовні схожий на ОСОБА_3 , входить всередину приміщення, підходить до віконця, розмовляє по мобільному телефону та виходить з приміщення. При активуванні п`ятого файлу встановлено, що він містить фрагмент відеозапису камери відеоспостереження, встановленої в приміщенні ломбардного відділення ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» по проспекту В. Порика, 13 в м. Києві. На відеозаписі зафіксовано, що згідно таймінгу на відео 12.07.2022, о 11:54 год. до приміщення каси заходить чоловік ззовні схожий на ОСОБА_3 , забирає з віконця свої документи, ставить підписи на документах, після чого отримує грошові кошти та виходить з приміщення. (а.с. 66-71). Відеозаписи було відтворено в судовому засіданні.

Суд відхиляє доводи захисника адвоката ОСОБА_6 щодо порушення порядку отримання даного доказу з підстав, які вже судом зазначені при оцінці допустимості як доказу відповіді генерального директора ОСОБА_13 на запит начальника ВП № 1 Святошинського ГУНП у м. Києві, оскільки аргументи сторони захисту є аналогічними і щодо диску, а сам диск є додатком до відповіді керівника ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» від 28.07.2022.

Щодо позиції сторони захисту стосовно того, що CD-диск не може бути доказом в даній справі, доказом необхідно було визнавати відеозапис, суд зазначає наступне.

Електронний файл із відеозаписом обставин події, зафіксований на оптичному диску, є оригіналом (відображенням) електронного документа, а тому такий диск є самостійним джерелом доказів, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 751/6069/19).

Стосовно посилань захисника адвоката ОСОБА_6 на ті обставини, що CD-диск не був відкритий стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 3 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

В судовому засіданні прокурор за клопотанням сторони захисту надав протокол надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 31.10.2022 (а.с. 201-204), згідно якого стороною обвинувачення було надано на ознайомлення відповідь ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» від 28.07.2022 з додатком до нього, а саме диском (пункти 19, 22 протоколу на а.с. 202). Як зазначив захисник, вони з обвинуваченим при ознайомленні зробили ксерокопію диску, відеозаписи не переглядали. За таких обставин, суд не знаходить підстав для висновків про порушення з боку сторони обвинувачення при відкритті матеріалів досудового розслідування стороні захисту, адже диск було надано слідчим для ознайомлення, отже, було забезпечено можливість перегляду відеофайлів, які містяться на ньому, створення (запису) копій, а пасивна поведінка захисту не зумовлює порушення стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України.

Мотиви сторони захисту про порушення презумпції невинуватості, так як в протоколі огляду відеозапису слідчий зазначив, що особа, яка зображена на відео, є чоловіком, схожим на ОСОБА_3 та назвав файли його прізвищем, суд знаходить надуманими, оскільки протокол не містить категоричних визначень, про зображення саме ОСОБА_3 , а файли підписані таким чином тому що кримінальне провадження стосується безпосередньо ОСОБА_3

- Згідно звіту про фактичні затрати на проведення експертизи № 1828 від 03.08.2022, який було проведено шляхом дослідження фотозображень велосипеда марки «Oskar Piranha», ринкова вартість такого велосипеда, який було придбано в 2020 році з урахуванням зносу складає 7740 грн. 00 коп. (а.с. 74-79).

Суд відхиляє мотиви сторони захисту, що даний звіт не можна брати до уваги з тих підстав, що судовий експерт проводив експертизу за фотознімками, походження яких не відомо.

Так, враховуючи, що вартість велосипеда визначена експертом щодо конкретної моделі, придбаної в конкретному році за ціною, яка була в той час ринковою, та з урахуванням зносу, у суду відсутні підстави ставити під сумнів результати звіту.

Крім того, предметом судової товарознавчої експертизи є споживчі властивості та вартість товарів. В кримінальних провадженнях за ст. 185 КК України вартість викраденого майна визначається з метою розмежування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП та ст. 185 КК України.

При цьому, за позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.09.2022 у справі № 760/6513/17, якщо предметом викрадення була річ, вартість якої достеменно для обвинуваченого та інших осіб перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, то встановлення вартості викраденого майна шляхом проведення експертизи для визначення розміру завданої шкоди, який має бути враховано для визнання дій такими, за які настає не адміністративна, а кримінальна відповідальність, є необов`язковою. Якщо в кримінальному провадженні за ст. 185 КК України розмір викраденого майна не впливає на кримінально-правову кваліфікацію вчиненого, обвинуваченому не було інкриміновано кваліфікуючих ознак, пов`язаних з розміром викраденого, то ухвалення судом виправдувального вироку у зв`язку з недоведенням ознак складу кримінального правопорушення не грунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Так як вартість підліткового двоколісного велосипеду, яким користувалися всього два роки в 2022 році об`єктивно не могла бути меншою за 268 грн. 40 коп., то за положеннями вищезазначеної постанови Верховного Суду, судоо-товарознавча експертиза могла взагалі не проводитись.

- 03.08.2022 слідчий за участі потерпілої ОСОБА_7 провів огляд коридору під`їзду № 2 в будинку АДРЕСА_2 . В частині коридору, біля квартир АДРЕСА_11 виявлено велосипед марки «Oskar Piranha», чорно-зеленого кольору, на рамі наявна пляшка сірого кольору, на сидінні напис «Oskar», який пристебнуто до металевої конструкції за допомогою ланцюга. Даний велосипед було вилучено (а.с. 80-84).

Суд критично ставиться до доводів сторони захисту про недопустимість даного доказу з огляду на те, що велосипед не було опечатано та додатки до протоколу у формі ілюстрованої таблиці не засвідчені підписами всіх осіб, які брали участь у виготовленні додатку до протоколу. Так, відповідно до матеріалів справи і показів потерпілої ОСОБА_7 , велосипед було повернуто володільцю ОСОБА_3 15.07.2022, майно весь час до 03.08.2022 перебувало у потерпілої, слідча дія - протокол огляду частини коридору було проведено 03.08.2022 з 17:03 год. по 17:15 год., і майно одразу передано ОСОБА_7 під розписку на відповідальне зберігання, що передбачає її право на зняття елементів опечатування. Суд вважає, що за обставин безпосереднього вилучення велосипеду тривалістю з десяток хвилин, яких досить на складання протоколу, без переміщення майна з місця огляду, без проведення з майном інших слідчих дій, без залучення інших осіб, - непроведення опечатування, не є суттєвим порушенням ходу огляду. Також, проведення огляду місця події не в день повернення велосипеду 15.07.2022, а через 18 днів, суд не вважає порушенням норм КПК України, так як вимоги до даної слідчої дії не зобов`язують слідчого її проводити негайно після настання певних обставин: визначення часу проведення слідчої дії знаходиться в площині дискреційних повноважень дізнавача, слідчого, прокурора.

Крім того, додаток до протоколу огляду засвідчений підписом слідчого. Відповідно до постанови Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 347/222/21, положення ч. 3 ст. 105 КПК України не вимагають, щоб додатки до протоколів були засвідчені підписами всіх перелічених у цій нормі суб`єктів. За змістом цієї статті, додаток до протоколу має бути засвідчений одним з перелічених у цій статті суб`єків. Також не виключається можливість засвідчення додатка кількома суб`єктами з перелічених у цій статті.

За таких обставин даний доказ суд вважає допустимим.

- Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.08.2022, потерпіла ОСОБА_7 впізнала за рисами обличчя, одягом ОСОБА_3 як особу, яка проживає в квартирі АДРЕСА_12 (а.с. 86-88).

- 03.08.2022 слідчим за участі потерпілої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 було проведено огляд велосипеду марки «Oskar Piranha», чорно-зеленого кольору, в ході якого виявлено пошкодження у вигляді прориву на кермі, відсутність гумових ручок, сліди іржі, на кермі наявний світловідбивач, є підніжка. (а.с. 89-94). Постановою слідчого від 03.08.2022 даний велосипед було визнано речовим доказом і безпосередньо оглянуто в судовому засіданні.

Оскільки в судовому засіданні судом було оглянуто даний речовий доказ, і ознаки велосипеду, вказані в протоколі, були наявні, суд вважає спростованими сумніви сторони захисту щодо викрадення саме цього велосипеду. Крім того, сам ОСОБА_3 , проживаючи в сусідній з ОСОБА_7 квартирі, безпосередньо біля місця кількарічного зберігання велосипеду «Oskar Piranha», чорно-зеленого кольору, в судовому засіданні не заперечував щодо належності даного велосипеду потерпілій.

- За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2022 року, ОСОБА_9 впізнав за рисами обличчя, футболкою, ОСОБА_3 як особу, яка 12.07.2022 та 15.07.2022 був в ломбарді по пр-ту Порика, 13 в м. Києві (а.с. 95-97).

Суд не погоджується з клопотанням сторони захисту про визнання цього доказу недопустимим за тих обставин, що в розпорядженні свідка ОСОБА_9 при допиті цього ж дня були матеріали, що стосувалися договору застави, в тому числі копія паспорта ОСОБА_3 з фотокарткою, оскільки свідок ОСОБА_9 згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зазначив, що впізнає людину за рисами обличчя, футболкою та підтвердив в судовому засіданні, що впізнав особу під № 4 без прив`язки до фотографії на документах. В постанові від 25.09.2023 у справі № 208/2160/18, Об`єднана Палата Верховного Суду звернула увагу, що процесуальний закон не забороняє проведення впізнання за фотознімками навіть в разі особистого знайомства з особою, яка впізнає.

Стосовно невідповідності місця проведення даної слідчої дії, зазначеної в протоколі від 09.08.2022 (згідно протоколу, впізнання за фотознімками проводилось в приміщенні Святошинського УП ГУНП у м. Києві, а свідок ОСОБА_9 показав, що - в приміщенні ломбарду), суд зазначає наступне.

Недопустимість обґрунтування обвинувачення особи у вчиненні злочину на доказах, одержаних незаконним шляхом, закріплена в частини третій статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних у результаті порушення або обмеження її конституційних прав і свобод, крім випадків, у яких Основний Закон України допускає такі обмеження.

Збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому законом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, висновки експертів.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положеннь частини третьої статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Положення кримінального процесуального закону дозволяють за необхідності, провести впізнання за фотознімками з додержанням вимог, зазначених у ч. 1, 2 ст. 228 КПК України.

Згідно з ч. 7 ст. 228 КПК України фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Повертаючись до даної справи, слід зазначити, що порушення слідчим вимог КПК України, які стосуються порядку проведення слідчої дії - впізнання за фотознімками, - судом не встановлено, як і недотримання ст.ст. 87, 88 КПК України, а факт фіксації слідчої дії на заздалегідь заготовленому бланку, з вказанням Святошинського УП ГУНП у м. Києві, не спростовує результатів впізнання та не спричиняє наслідків визнання доказу недопустимим, незважаючи на вимоги до форми протоколу, визначені п. 1) ч. 3 ст. 104 КПК України.

- Згідно відповіді ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» № 174/08 від 11.08.2022 за підписом генерального директора підприємства ОСОБА_13 на запит слідчого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Святошинським РВ ГУДМС України в м. Києві 18.06.2015, 12.07.2022 звертався за послугами ломбардного відділення по вул. Порика, 13 в м. Києві, з приводу закладу велосипеду, який 15.07.2022 він викупив (а.с. 98-101).

- Судом було також безпосередньо досліджено речові докази, зокрема велосипед марки «Oskar Piranha», чорно-зеленого кольору.

Сторона захисту вважає, що даний речовий доказ слід визнати недопустимим, оскільки він не був відкритий стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, в цей час він вже перебував в розпорядженні потерплої.

Судом не встановлено підстав для визнання даного речового доказу недопустимим з підстав, зазначених захисником, оскільки за вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 290 КПК України прокурор, слідчий зобов`язаний забезпечити надання доступу до матеріалів досудового розслідування після його завершення. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 01.06. 2022 у справі № 348/1674/19, системний аналіз положень ст. 290 КПК свідчить, що законодавець визначив, що матеріалами досудового розслідування є матеріали, які перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування.

Оскільки речовий доказ - велосипед був переданий потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання 03.08.2022, він не був у володінні сторони обвинувачення при відкритті матеріалів в порядку ст. 290 КПК України 31.10.2022, сторона захисту не наполягала на його наданні при ознайомленні з матеріалами, даний доказ суд визнає допустимим. Крім того, речовий доказ був оглянутий судом в судовому засіданні згідно ст. 357 КПК України, але ані обвинувачений, ані його захисник не заявляли, що саме цей велосипед не має відношення до крадіжки або того велосипеду, який є предметом даного кримінального правопорушення.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена повністю. Такого висновку суд дійшов, враховуючи докази, надані стороною обвинувачення, та які слід вважати належними та допустимими.

Стороною захисту було оспорено статус ОСОБА_7 як потерпілої. Так, ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання, що купила велосипед марки «Oskar Piranha» в 2020 році, подарувала неповнолітньому сину на День народження. На думку сторони захисту, вона не може бути в даному кримінальному провадженні потерпілою, належним потерпілим є її неповнолітній син, а вірний статус ОСОБА_7 - законний представник.

Проте, суд не погоджується з такою позицією сторони захисту, з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 проживає в квартирі АДРЕСА_7 разом з неповнолітнім сином і матір`ю. Незважаючи на те, що велосипед було подаровано неповнолітньому сину, суд вважає, що ОСОБА_7 є потерпілою в розумінні ч. 1 ст. 55 КПК України, оскільки дані особи проживають однією сім`єю, саме ОСОБА_7 витратила гроші на придбання велосипеду, вона ж визначала місце зберігання та режим користування даним майном, сама мала можливість ним користуватися, що свідчить про втрати матеріального та морального характеру, які були спричинені ОСОБА_7 крадіжкою даного майна; тим більше, що купляти новий велосипед сину довелося б їй.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відсутність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.185 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд стягує з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 170 грн. 00 коп. на користь держави.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме: CD-R диск з відеозаписами з ломбарду - залишити в матеріалах кримінального провадження; велосипед «Oskar Piranha», чорно-зеленого кольору - залишити потерпілій ОСОБА_7 за належністю.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. на користь держави.

Речові докази по справі:

- CD-R диск з відеозаписами з ломбарду - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- велосипед марки «Oskar Piranha», чорно-зеленого кольору - залишити потерпілій ОСОБА_7 за належністю.

Початком відбуття строку покарання вважати день звернення вироку суду до фактичного виконання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження з урахуванням вимог ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1