Номер провадження: 11-сс/819/22/24 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2023 року, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк 60 днів до 15 січня 2024 року включно.

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 20.05.2023 в період часу з 12-50 години по 15-00 годину, таємно, в умовах воєнного стану, знаходячись на території гаражного кооперативу «Шумен», розташованого за адресою: м. Херсон, на перехресті вулиць Адмірала Макарова та Робоча, біля гаражу № 85, через двері проник до автомобіля Renault M Megane Scenik польської реєстрації з д.н.з. НОМЕР_1 , звідки викрав автомобільні килимки торгової марки «EVA» червоно-чорних кольорів у кількості 5 штук, вартість яких становить 1199 грн 46 коп, автомобільну магнітолу «Pioner», моделі «60WX4 JSD-520», вартістю 402 грн. 94 коп. та в подальшому зняв колеса з машини в зборі із зимовою резиною «Permiorri», 195/165 R15 вартість якої становить 1574 грн 30 коп, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 4269 грн.

З урахуванням встановлених фактів, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинено в умовах воєнного стану, про що йому 16.11.2023р. було повідомлено підозру.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2023р. відмовлено заступнику начальника СВ відділу поліції № 2 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовано щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 днів в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали, ухвалення її з істотним порушенням вимог КПК України. Також зазначає, що суд, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. Таким чином, у подальшому, у разі визнання судом ОСОБА_8 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, до нього може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, розуміючи можливість реального позбавлення волі. Вказує, що судом не враховано, що застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання жодним чином не зашкодить підозрюваному незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними показаній, які було надано раніше, оскільки причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується показаннями цих свідків.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, позицію захисника та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтверджується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 21.05.2023, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколом огляду предмета від 29.05.2023, висновком експерта від 27.10.2023, висновком експерта від 26.10.2023, іншими матеріалами кримінального провадження.

Як випливає з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відносяться до категорії тяжких та з урахуванням покарання, яке загрожуватиме йому в разі визнання винним, вказує на існування ризику, що підозрюваний, перебуваючи на волі, матиме можливість ухилитись від органу досудового розслідування та суду.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Виходячи з наданих матеріалів та клопотання, оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри на даному етапі досудового розслідування у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Вимоги до клопотання про застосування запобіжних заходів визначені ст.184 КПК України.

Згідно вимог вказаної норми КПК України, клопотання повинно містити короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа. А основну частину клопотання має містити посилання на один або кілька ризиків та виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, визначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Тобто слідчий, прокурор повинні викладати фактичні обставини і на підставі цих фактичних обставин робити висновок про наявність певного ризику.

Слушними є доводи слідчого судді про те, що слідчий з прокурором дуже формально підійшли до виконання вказаної вимоги закону, зазначивши, що « ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зважаючи на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам».

Отже, слідчий з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, обмежилися одним абзацом із застосуванням загальних фраз без посилання на жоден конкретний факт чи обставину із життя підозрюваного, які б вказували на реальне існування такого ризику.

Недоведеність прокурором необхідності застосування до ОСОБА_8 більш суворого запобіжного заходу. Так, підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю, постійне місце проживання, працює, що в сукупності вказує на наявність постійного джерела прибутку, добру репутацію та стійкі соціальних зв`язків, які можуть слугувати запорукою належної процесуальної поведінки в умовах такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Щодо недопустимості такого формального підходу до обґрунтування ризиків звертав увагу у своїх рішеннях Європейський суд.

Так, у справі «Нінеску проти Республіки Молдова» (Ninescu v. the Republic of Moldova) (заява № 47306/07, рішення від 15.07.2014 року, остаточне рішення від 15.11.2014) Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що «для виправдання позбавлення заявника свободи національні суди навели безліч підстав, велика частина з яких полягає в перефразуванні підстав застосування запобіжних заходів, передбачених КПК, не пояснивши, як вони можуть бути застосовані до заявника» (п.67).

З урахуванням особливостей кримінального провадження, викладені обставини в сукупності вказують на існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а тому обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Посилання прокурора на те, що слідчий суддя погодився з недоведеними обставинами не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами та були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419,422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2023 року, якою щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3