ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/731/24 Справа № 227/1153/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду м. Кривий Ріг, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2023 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0001479 від 11.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2023 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що в даному обвинувальному акті не зазначено територіальне місце знаходження в/ч НОМЕР_1 , куди повернувся обвинувачений 19.01.2023 року, тобто не зазначено населений пункт де саме було закінчено триваюче кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, що перешкоджає суду на стадії підготовчого судового засідання вирішити питання щодо підсудності справи саме Добропільському міськрайонному суду Донецької області. В той же час, прокурор зазначає, що місцем закінчення кримінального правопорушення є м. Білицьке Донецької області, однак не зазначає про це в обвинувальному акті. Данний недолік обвинувального акту є суттєвим і має бути виправленим до призначення справи до судового розгляду по суті, оскільки питання щодо підсудності справи Добропільському суду Донецької області суд має вирішити відповідно до ст.314 ,315 КПК України саме під час проведення підготовчого судового засідання.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції на новий розгляд. На обґрунтування своїх вимог вказує, що лише після повного дослідження всіх доказів та заслуховування позицій сторін при ухваленні вироку, може бути здійснений висновок про наявність або відсутність даних щодо місця повернення обвинуваченого, з огляду на тривалість кримінального правопорушення.

Зауважує, під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт перевіряється лише на предмет його формальної та змістової відповідності вимогам КПК України, а не на предмет обґрунтованості обвинувачення. Суд має право повернути обвинувальний акт лише у разі невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, однак обвинувальний акт відповідає вказаним вимогам закону.

Крім того, в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення викладене так, як прокурор вважає встановленим, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення рішення по суті перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінити цей обсяг, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Вказує, в даному обвинувальному акті містяться всі відомості щодо формулювання обвинувачення, із зазначенням події кримінального правопорушення, форми вини, мотивів і мети вчинення злочину, а також правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Звертає увагу, що вирішуючи питання щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, суд, навіть при наявності сумніві щодо підсудності, фактично самостійно прийняв рішення про непідсудність обвинувального акту Добропільському міськрайонному суду.

Зауважує, що суд першої інстанції не взяв увагу на рішення апеляційного суду щодо визначення підсудності саме за Добропільським міськрайонним судом в аналогічних справах щодо військовослужбовців військової НОМЕР_2 , які після самовільного залишення військової частини в АДРЕСА_1 повернулись до останньої, яка на момент припинення злочину розташовувалася в м. Ніжин Чернігівської області.

Крім того, вказує, що суд у підготовчому судовому засіданні фактично здійснив допит обвинуваченого, вдаючись при цьому до аналізу обвинувачення, отже вийшов за межі предмету розгляду кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень до неї, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях особи склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , у відповідності до вимог ст.291 КПК України, 11 травня 2023 року затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 за ч.5 ст.407 КК України, який надійшов до Добропільського міськрайонного суду Донецької області 19.05.2023 року.

Вказаний обвинувальний акт, у відповідності до вимог ст.291 КПК України, складений слідчим, затверджений прокурором, містить, відомості, передбачені ч.2 цієї статті Кодексу.

Обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Згідно з правовими висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 24.11.2016 року №5-328кс16 проаналізовано зміст вказаної норми закону, яка вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва формула обвинувачення), формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_9 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб, вина, мотив та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), викладено чітко і конкретно.

Твердження суду про неможливість призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із неможливістю вирішення питання щодо підсудності даного кримінального провадження, не є підставою для повернення обвинувального акту. Суд першої інстанції у разі необхідної має право звернутися до апеляційного суду для вирішення питання щодо територіальної підсудності кримінального провадження.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_9 інкриміновано самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем. Отже, по даному кримінальному провадженню місцем служби обвинуваченого ОСОБА_9 , тобто місцем вчинення злочину є розташування військової частини саме на час несення там служби останнім, зокрема м. Білецьке Донецької області

Колегія суддів звертає увагу, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 містить усі необхідні відомості передбачені ст. 291 КПК України, в тому числі формулювання обвинувачення, кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується ОСОБА_9 .

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, наданих законом в підготовчому судовому засіданні, аналізуючи фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо меж компетенції суду на цій стадії провадження.

В постанові Верховного Суд України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, наголошено на тому, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт містить усі обов`язкові складові, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, а зазначені в ухвалі суду першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованими, у зв`язку з чим доводи прокурора є належними і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про невідповідність обвинувального акта стосовно ОСОБА_9 вимогам статті 291 КПК України, які обумовлюють повернення його прокурору.

Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2023 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0001479 від 11.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про повернення обвинувального акту, скасувати.

Направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді