Справа № 487/7150/23
Провадження № 1-кп/487/766/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2023 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії суддів: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000097 від 05.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000097 від 05.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

У підготовчому судовому засіданні суддею ОСОБА_2 , який входить до складу суддів, заявлено самовідвід від розгляду зазначеної справи.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення заяви судді ОСОБА_2 .

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 111 КК України, а саме, в тому, що він, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на здійснення розвідувальної діяльності в інтересах держави агресора, діючи умисно, перебуваючи на території тимчасово окупованого ЗС РФ м. Херсон, в березні 2022 року, однак не раніше 02.03.2022, у невстановлений на даний час спосіб, залучив до надання допомоги РФ в проведенні підривної діяльності проти України, а саме для здійснення збору інформації щодо місць дислокації особового складу та військової техніки ЗС України на території м. Миколаєва та Миколаївської області та подальшої передачі йому такої інформаціє, а також інших завдань на шкоду основам національної безпеки України, раніше знайомих йому мешканців м. Миколаєва, а саме: особу №1 матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (обвинувальний акт відносно якої за ч. 2 ст. 111 КК України скеровано на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва), особу № 2 (обвинувальний акт відносно якої за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111 КК України скеровано на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва) та в квітні 2022, однак не пізніше 21.04.2022 ОСОБА_7 вироком Заводського районного суду м. Миколаєва, який 26.11.2022 набрав законної сили, визнано винною у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 111 КК України).

При цьому, ОСОБА_6 провів з вказаними вище особами інструктаж щодо дотримання правил конспірації та правил без пеки у проведенні підривної діяльності проти України, зокрема, щодо необхідності постійного видалення з телефонів та месенджері зібраної та переданої інформації, використання під час спілкування слів, прихованого для необізнаних про їх злочинну діяльність осіб змісту, тощо.

Розгляд справи за обвинуваченням особи №2 здійснюється колегією суддів Заводського районного суду м. Миколаєва, до складу якої входить суддя ОСОБА_2 , та перебуває на стадії дослідження доказів.

Розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 111 КК України здійснювався колегією сіддів Заводського районного суду м. Миколаєва, до складу якої входив також суддя ОСОБА_2 .

З урахуванням того, що суддею Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_2 досліджувались докази у кримінальному провадженні №0000097 від 05.04.2023 в межах виділених матеріалів щодо особи № 1 та особи №2 з наданням належної правової оцінки, вказані обставини, на думку колегії суддів, можуть викликати сумніви в неупередженості суддів при розгляді даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Крім того стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Враховуючи вищенаведене, оскільки у сторонньої особи можуть виникнути об`єктивні сумніви у неупередженості та безсторонності суду, є всі підстави для оголошення самовідводу від розгляду справи судді ОСОБА_2 .

А за такого, заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись ст. ст.75, 76, 80, 81, 369, 615 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід від судового провадження обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000097 від 05.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, задовольнити.

Справу №487/7150/150/23 передати до канцелярії суду для виконання вимог ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 30.11.2023.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3