Провадження № 1-в/638/43/24
УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Олексіївська виправна колонія №25)» ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання Начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 .

Подання обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», за час відбування покарання характеризується позитивно, має 12 стягнень, був працевлаштований та має 4 заохочення.

Засуджений в режимі відеоконференції в судовому засіданні подання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував з огляду на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбуття покарання не довів своє виправлення.

Представник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» в режимі відеоконференції в судове засідання з`явився, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого та клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 з наступних підстав.

ОСОБА_3 засуджений: 18 жовтня 2019 року Чугуївським міським судом Харківської області за ст.185 ч.3, 15 ч.3, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.04.2019 року по 06.05.2019 року та з 10.05.2019 року по день винесення вироку з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 1 дню позбавлення волі. Станом на 29 листопада 2023 року відбув 2/3 частини строку покарання 04 роки 07 місяців 14 днів, невідбута частина строку складає 04 місяці 16 днів.

Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_3 від 21 листопада 2023 року засуджений за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, адміністрацією виправної колонії заохочувався 4 рази, має 12 стягнень. У відносинах з іншими засудженими не конфліктний. Залучився до праці. До виконання робіт з благоустрою ставиться з розумною ініціативою. За час відбування покарання характеризується позитивно.

01 червня 2022 року року комісією з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановлення адміністративного нагляду та переведення засуджених на підставах встановлених ст.10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України прийнято рішення відмовити в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про заміну невідбутої частини строку більш м`яким на підставі ст.82 КК України, оскільки засуджений не стає на шлях виправлення.

17 серпня 2022 року року комісією з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановлення адміністративного нагляду та переведення засуджених на підставах встановлених ст.10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України прийнято рішення відмовити в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК Україні, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

29 листопада 2023 року комісією з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановлення адміністративного нагляду та переведення засуджених на підставах встановлених ст.10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України прийнято рішення подати матеріали до Дзержинського районного суду м.Харкова для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК Україні ОСОБА_3 , 1979 року народження, як особи який своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений заохочувався 4 рази та має 12 стягнень.

Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним , оскільки засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довід свого виправлення.

Відповідно до ч.1, ч.2ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Таким чином, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1