Справа № 466/4305/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1100/23 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційними скаргами прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2023 року за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 191 КК України щодо ОСОБА_6 та ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року про виправлення описки,

встановила:

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він потягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 в період часу з першої декади листопада 2013 року по 26 грудня 2013 року, переслідуючи корисливий мотив, в особистих інтересах, маючи на меті безпідставне збагачення, спрямоване на заволодіння грошовими коштами належними Львівській регіональній дирекції Товариства з додатковою відповідальністю (далі ТДВ) «Страхової компанії «Альфа-Гарант», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 57а, шахрайським способом, шляхом обману, зловживаючи довірою заступника директора Львівської регіональної дирекції ТДВ «Страхової компанії «Альфа-Гарант» отримав від останнього полюса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які в подальшому уклав із особами страхувальниками, за що отримав кошти в сумі 7993,95 грн. Після чого, укладені із страхувальниками копії полюсів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вказану суму віддав в касу Львівської регіональної дирекції ТДВ «Страхової компанії «Альфа-Гарант», а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, не повернувши їх в касу, чим завдав матеріальних збитків на загальну суму 7993,95 грн.

В подальшому, ОСОБА_6 в період часу з першої декади січня 2014 року по другу декаду квітня 2014 року (точного часу не встановлено), працюючи в Львівській регіональній дирекції ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на посаді страхового агента, будучи матеріально-відповідальною особою, отримав від Львівської регіональної дирекції ТДВ «Страхової компанії «Альфа-Гарант» під акти прийому передачі, підписані від 26.12.2013 року, 03.01.2014 року, 14.01.2014 року, 13.02.2014 року, 21.03.2014 року, 14.04.2014 року та 28.04.2014 року полюса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виконуючи свої функціональні обов`язки, маючи злочинний умисел направлений на привласнення та розтрату чужого майна, а саме - майна належного Львівській регіональній дирекції ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що перебуває в статусі матеріально відповідальної особи, повторно, маючи полюса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були йому ввірені та перебували у його віданні, уклав зазначені полюса із особами страхувальниками, за що отримав кошти в сумі 15713,89 грн, які привласнив собі та розпорядився на власний розсуд.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року виправлено описку у вироці Шевченківського районного суду м. Львова від 19.09.2023 року та третій абзац резолютивної частини викладено в наступній редакції: « ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 1 (один) рік.

На цей вирок та ухвалу прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 подав апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2023 року за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 191 КК України щодо ОСОБА_6 прокурор просить зазначений вирок скасувати, у зв`язку з незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він потягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що санкція ч.3 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Ця норма має імперативний характер а тому суд зобов`язаний був її дотримуватися при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, судом, всупереч вимог п.1 ч.1 ст. 413 КПК України, при призначенні покарання, не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

В апеляційній скарзі на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року про виправлення описки, прокурор просить зазначену ухвалу скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування вказує, що з ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 27.09.2023 вбачається, що судом виправлено допущену описку у вироку цього ж суду від 19.09.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 191 КК України та при визначенні покарання останньому призначено покарання відповідно до норм Кримінального кодексу України, чинного на момент вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вважає, що у такий спосіб Шевченківським районним судом м. Львова ухвалою від 27.09.2023 суттєво змінено норму закону про кримінальну відповідальність, за якою засуджено ОСОБА_6 вироком від 19.09.2023, що не може вважатися виправленням описки в розумінні ст. 379 КПК України та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення прокурора, який підтримав частково апеляційну скаргу на вирок, а апеляційну скаргу на ухвалу про виправлення описки в повному об`ємі, обвинуваченого, який поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 слід задоволити, апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року про виправлення описки слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 не дотримано у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_6 в період часу з першої декади листопада 2013 року по 26 грудня 2013 року, переслідуючи корисливий мотив, в особистих інтересах, маючи на меті безпідставне збагачення, спрямоване на заволодіння грошовими коштами належними Львівській регіональній дирекції Товариства з додатковою відповідальністю (далі ТДВ) «Страхової компанії «Альфа-Гарант», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 57а, шахрайським способом, шляхом обману, зловживаючи довірою заступника директора Львівської регіональної дирекції ТДВ «Страхової компанії «Альфа-Гарант» отримав від останнього полюса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які в подальшому уклав із особами страхувальниками, за що отримав кошти в сумі 7993,95 грн. Після чого, укладені із страхувальниками копії полюсів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вказану суму віддав в касу Львівської регіональної дирекції ТДВ «Страхової компанії «Альфа-Гарант», а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, не повернувши їх в касу, чим завдав матеріальних збитків на загальну суму 7993,95 грн.

В подальшому, ОСОБА_6 в період часу з першої декади січня 2014 року по другу декаду квітня 2014 року (точного часу не встановлено), працюючи в Львівській регіональній дирекції ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на посаді страхового агента, будучи матеріально-відповідальною особою, отримав від Львівської регіональної дирекції ТДВ «Страхової компанії «Альфа-Гарант» під акти прийому передачі, підписані від 26.12.2013 року, 03.01.2014 року, 14.01.2014 року, 13.02.2014 року, 21.03.2014 року, 14.04.2014 року та 28.04.2014 року полюса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виконуючи свої функціональні обов`язки, маючи злочинний умисел направлений на привласнення та розтрату чужого майна, а саме - майна належного Львівській регіональній дирекції ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що перебуває в статусі матеріально відповідальної особи, повторно, маючи полюса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були йому ввірені та перебували у його віданні, уклав зазначені полюса із особами страхувальниками, за що отримав кошти в сумі 15713,89 грн, які привласнив собі та розпорядився на власний розсуд.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 191 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в справі доказами в їх сукупності та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст. 191 КК України, підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Санкція ч.3 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції зобов`язаний був при призначенні ОСОБА_6 основного покарання за ч.3 ст. 191 КК України у виді обмеження волі призначити і додаткове покарання позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки обрання додаткового покарання є безальтернативним згідно санкції вказаної статті.

Таким чином, судом, всупереч вимог п.1 ч.1 ст. 413 КПК України, при призначенні покарання, не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

За змістом статей 408, 420 КПК України погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Водночас за приписами ч.1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2023 року підлягає скасуванню в частині призначеного покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст. 191 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, колегія суддів, виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України, при цьому враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання відсутні, колегія суддів вважає, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, беручи до уваги те, що він щиро розкаявся у вчиненому, виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та є доцільним звільнити його від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2023 року знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді та підлягають частковому задоволенню із скасуванням вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.191 КК України та постановлення в цій частині нового вироку, у решті вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Крім цього, підлягає скасуванню ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року про виправлення описки, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 409 КПК України, як така, що постановлена з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, оскільки такою вирішено питання про кримінальну відповідальність ОСОБА_6 та фактично змінено вирок щодо нього в частині призначеного покарання за ч.3 ст. 191 КК України.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 615, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420 КПК України, колегія суддів ,-

ухвалила :

апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст. 191 КК України задоволити, апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року про виправлення описки задоволити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2023 року в частині призначеного покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст. 191 КК України та ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року про виправлення описки скасувати.

Визнати винним ОСОБА_6 за ч.3 ст. 191 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він потягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає чинності з дня проголошення та може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4