Провадження № 1-кп/947/1141/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000858 від 03.07.2023 року, про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності примусових заходів виховного характеру та додані до нього документи відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Одесі, українця, громадянина України, студента 2-го курсу Одеського фахового коледжу морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.263 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 ,

представник служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на прилеглій території Одеського ліцею № 84, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Глушка, 1, в невстановлений судом проміжок часу (приблизно у 2020 році), шляхом знахідки придбав металевий кастет, який за конструктивними особливостями явно відносився до холодної зброї, та який зберігав за місцем свого мешкання.

У подальшому неповнолітній ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без законних підстав та без отримання дозволу на носіння холодної зброї, обов`язковість якого регламентовано Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, 03.07.2023 незаконно носив при собі, у поясній сумці.

Так, 03.07.2023 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин на розі вулиці Інглезі та проспекту Небесної Сотні у м.Одесі співробітниками Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за порушення вимог дії комендантської години зупинено неповнолітнього ОСОБА_3 , у якого під час поверхневої перевірки виявлено саморобний кастет та у подальшому, в установленному законом порядку (під час проведення огляду місця події) вилучено працівниками поліції у присутності законного представника (матері) - ОСОБА_6 .

Згідно висновку судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.3 «Дослідження холодної зброї», вилучений у ОСОБА_3 металевий предмет є кастетом, виготовленим саморобним способом, з використанням промислового (зварювального) обладнання, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії.

Таким чином ОСОБА_3 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.263 КК України - незаконне носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що повністю усвідомив протиправність свого діяннята пояснив суду, що дійсно приблизно в 2020 році він знайом кастет, який став періодично носити при собі для самозахисту. Однак, 03.07.2023 року приблизно о 00 годин 30 хвилин його зупинили співробітники поліції та виявили у нього кастет.

Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.

Законний представник неповнолітнього також не заперечувала проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.

Представник служби у справах дітей вважає доцільним застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши характеризуючий неповнолітнього ОСОБА_3 . матеріал, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 підлягає задоволенню, як обґрунтоване з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною КК України.

Відповідно до ч.1 ст.22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.2 ст.263 КК України настає з шістнадцяти років.

Згідно паспорту, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються позитивно по місцю проживання та навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у в службі у справах дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Таким чином, відповідно до п.2 ч.2 ст.105 КК України, суд вважає необхідним застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_3 , оскільки метою застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля є забезпечення інтересів неповнолітнього, цей захід виховного характеру за своєю суттю сприяє встановленню контролю, посилення позитивного впливу на неповнолітнього.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п.2 ч.2 ст.105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Відповідно до ч.3 ст.105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість такого строку має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме: встановити обмеження перебування неповнолітнього ОСОБА_3 поза місцем проживання з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, на строк на 6 (шість) місяців та заборонити виїжджати в іншу місцевість без супроводу батьків без дозволу служби у справах дітей Одеської міської ради протягом 6 (шести) місяців.

Ухвалою слідчого судді від 05.07.2023 року накладено арешт на предмет, схожий на металевий кастет.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого суді від 05.07.2023 року підлягає скасуванню.

Постановою слідчого від 03.07.2023 року речовим доказом у справі визнано предмет, схожий на металевий кастет.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речовий доказ предмет, схожий на металевий кастет, після на брання ухвалою законної сили, знищити.

Згідно довідки про витрати на проведення експертизи процесуальні витрати на проведення експертизи №СЕ-19/116-23/10814-ХЗ від 07.07.2023 року складають 956 гривень 00 копійок.

Вирішуючи питання щодо оплати процесуальних витрат, суд вважає за необхідним документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.22, 97, 105 КК України, ст.ст.292, 301, 498, 500, 501, 392-395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Клопотанняпро застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000858 від 03.07.2023 рокупро застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.263 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Одесі, українця, громадянина України, студента 2-го курсу Одеського фахового коледжу морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: встановити обмеження перебування неповнолітнього ОСОБА_3 поза місцем проживання з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, на строк на 6 (шість) місяців та заборонити виїжджати в іншу місцевість без супроводу батьків без дозволу служби у справах дітей Одеської міської ради протягом 6 (шести) місяців.

Контроль за виконанням ухвали покласти на службу у справах дітей Одеської міської ради.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 05.07.2023 року на предмет, схожий на металевий кастет.

Речовий доказ предмет, схожий на металевий кастет, після набрання ухвалою законної сили, знищити.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 956 гривень 00 копійок компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя ОСОБА_1 .