Справа № 953/3977/22
н/п 1-кс/953/8749/23
"09" листопада 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
07 листопада 2023 року о 14 год. 14 хв. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання прокурора ОСОБА_3 , яке спрямовано поштовими засобами зв`язку 04.11.2023, в якому він просить накласти арешт на майно, що було виявлено та вилучено 03.11.2023, на підставі відповідної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме:
1) мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GALAXY A10s», серійний номер « НОМЕР_1 », IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім-карткою оператора "Водафон" НОМЕР_4 ;
3) Купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень, у кількості 34 (тридцять чотири), купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 43 (сорок три), купюри номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 25 (двадцять п`ять), купюри номіналом 100 (сто) гривень у кількості 5 (п`ть), купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень у кількості 6 (шість);
4) скриньку, в якій наявні монети у кількості 162 (сто шістдесят дві) штуки;
5) флеш-накопичувач ASPOP micro SD 16 Gb sMN 003745057.
Місцем зберігання арештованого майна просить визначити слідчий відділ УСБУ в Харківській області.
Організацію виконання ухвали про арешт майна просить доручити слідчому ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який перебував за місцем свого проживання на за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений період часу, але не пізніше 16.03.2022 виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 в невстановлений період часу але не пізніше 16.03.2022, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GALAXY A10s», серійний номер « НОМЕР_1 » віднаходив у мережі «Інтернет» матеріали, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, та як наслідок тимчасову окупацію територій України, а також глорифікація дій осіб, які причетні до вказаної збройної агресії.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 у вказаний період часу з використанням власної сторінки « ОСОБА_6 » у соціальній мережі «Одноклассники» (мовою оригіналу), викладав вказані публікації на власній сторінці (стіні) у зв`язку з чим вони стали доступні для ознайомлення та прочитання невизначеній кількості людей, чим здійснив поширення раніше вказаних матеріалів.
У зв`язку з чим, 20.04.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 436-2 України, а саме у виготовленні та поширенні матеріалів в яких міститься виправдовування та визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, виправдовування та визнання правомірною тимчасової окупації частини території України.
19.06.2022 постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному проваджені продовжено до 3 місяців, до 20.07.2022.
12.07.2022 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук та досудове розслідування зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. 02.11.2023 досудове розслідування відповідним рішенням слідчого відновлено.
На підставі відповідної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, 03.11.2023 слідчим СВ УСБУ в Харківській області проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом чого було виявлено та вилучено майно, що перелічене в прохальній частині клопотання.
З метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України (оскільки санкція ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачає конфіскацію майна), у органу досудового розслідування виникла необхідність у арешті вищевказаних предметів, а саме: купюр номіналом 1000 (тисяча) гривень, у кількості 34 (тридцять чотири), купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 43 (сорок три), купюр номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 25 (двадцять п`ять), купюр номіналом 100 (сто) гривень у кількості 5 (п`ять), купюр номіналом 50 (п`ятдесят) гривень у кількості 6 (шість), скриньки, в якій наявні монети у кількості 162 (сто шістдесят дві) штук.
Таким чином, з метою зберігання вказаних речових доказів, забезпечення можливої спеціальної конфіскації, можливої конфіскації майна як виду покарання відповідно п. п. 1, 2,3 ч. 2 ст. 170 КПК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність у арешті вищевказаних предметів.
Прокурор ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, та просив задовольнити.
Власник майна в судове засідання не достався. Від представника власника майна адвоката ОСОБА_8 на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність, та просила відмовити в задоволенні клопотання, та зазначила, що вказана думка узгоджена з ОСОБА_4 .
20.04.2022 о 14 год. 45 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.
12.07.2022 постановою слідчого зупинено досудове розслідування у вказаному кримінальному провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.11.2023 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.01.2024, включно, з визначенням застави.
03.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2023 слідчим було проведено обшук, та вилучено майно, яке зазначене в протоколі обшуку, та в прохальній частині клопотання прокурора про арешт майна.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину… Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Прокурор в своєму клопотанні просить застосувати захід забезпечення у вигляді арешту на наступне майно: купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень, у кількості 34 (тридцять чотири), купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 43 (сорок три), купюри номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 25 (двадцять п`ять), купюри номіналом 100 (сто) гривень у кількості 5 (п`ять), купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень у кількості 6 (шість), скриньки, в якій наявні монети у кількості 162 (сто шістдесят дві) штук, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою конфіскації майна як виду покарання.
Як зазначено вище, 20.04.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.
Санкція ч.2 ст. 436-2 КК України передбачає обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі та майно є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення злочину, які необхідно вивчити, з метою виявлення та фіксації відомостей про
обставини вчинення злочинів, та забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 436-2 КК України. Підстави, враховуючи санкцію ч.2 ст. 436-2 КК України, для забезпечення спеціальної конфіскації на даному етапі досудового розслідування органом досудового розслідування не доведені.
Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником майна, ані заінтересованими особами за їх наявності не надано та слідчим суддею не встановлено.
Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Визначити місцем зберігання арештованого майна: слідчий відділ УСБУ в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, відсутніми при оголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя - ОСОБА_1