ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 14 грудня 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0004731 від 12.12.2023 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 14 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 13 лютого 2024 року із забороною залишати місце свого фактичного проживання без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого у період часу з 16 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин ранку наступного дня та покладенням інших обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором та матеріалами справи в їх сукупності ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 , у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що може спонукати його до зміни місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду.

Разом з тим, слідчий суддя взяв до уваги наявність у підозрюваного офіційного місця роботи та соціальних зв`язків, не доведеність прокурором ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК та, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК дійшов висновку, що прокурор не довів, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання пі вартою не зможе, запобігти вказаному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави.

Прокурор посилається на обставини, які викладені в повідомленні про підозру та вважає, що у судовому засіданні у повній мірі були доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК та обґрунтовано, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою є єдиним можливим заходом для забезпечення виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК встановлено наявність ризиків передбаченого п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, у зв`язку з чим ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та продовжити злочинну діяльність.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, взяв до уваги наявність у підозрюваного офіційного місця роботи та соціальних зв`язків, не доведеність прокурором ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, не може погодитись з вищевикладеними висновками слідчого судді, вважає їх невмотивованими, оскільки окрім твердження про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 офіційного місця роботи та соціальних зв`язків, з оскарженої ухвали не слідує з яких інших підстав слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання слідчого і на підставі яких мотивів, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність інших ризиків, окрім встановленого ризику переховування.

Оскаржену ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального, а саме статей 132, 194, 196, 370 КПК, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з постановленням ухвали відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК.

Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг яких заборонено, - «канабіс».

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 здійснив розфасування незаконно придбаної особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, на 106 сліп-пакетів з речовиною рослинного походження, а також на 103 сліп пакети з порошкоподібною речовиною, які в подальшому розпочав зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, ОСОБА_7 зберігав вищевказані сліп-пакети зі вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту до 13.12.2023.

13.12.2023 за місцем проживання ОСОБА_7 , було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення огляду було виявлено та вилучено:

- 103 сліп пакети з порошкоподібною речовиною,

- 106 сліп-пакетів з речовиною рослинного походження, в одному з яких відповідно до висновку експерта надана на експертизу речовина рослинного походження, зелено-коричневого кольору, масою 1,9518 г. є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 1,6714 г.

Таким чином, ОСОБА_7 , незаконно придбав та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено, з метою подальшого його збуту.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 попередньою кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК, тобто незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів, з метою збуту.

13.12.2023 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК.

13.12.2023 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК.

У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Стосовно обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та про причетність його до вчинення злочину підтверджуються матеріалами провадження. Підозра обґрунтована достатніми доказами для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, зокрема протоколом огляду від 13 грудня 2023 року автомобіля Тойота Камри д.н.з. НОМЕР_1 за участю ОСОБА_7 сліп-пакети порошкоподібною речовиною, а також мобільний телефон iPhone 11; протоколом огляду місця проживання ОСОБА_7 в ході якого останній видав більше двохсот сліп-пакетів та згортків з речовинами рослинного походження зеленого кольору та порошкоподібною речовиною білого кольору. Крім того, ОСОБА_7 видав електронні ваги, порожні сліп-пакети, вакуматор, чорнові записи, мірні стакани. Причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення також підтверджується протоколами допитів свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 від 13 грудня 2023. Крім того, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-23/45645-НЗПРАП надана на дослідження речовина рослинного походження є канабісом. Висновком експерта №СЕ-19/104-23/45697-Д встановлено, що слід пальця руки, який було вилучено зі сліп-пакету з місця проживання підозрюваного належить ОСОБА_7 . Про причетність ОСОБА_7 до діяльності пов`язаної зі збутом наркотичних речовин свідчить і протокол огляду від 13 грудня 2023 року мобільного телефону, вилученого у останнього.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, підтверджуються матеріалами справи, не заперечуються самим підозрюваним та не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурора і з цих підстав сторона захисту апеляційну скаргу не подавала.

Санкція ч. 2 ст. 307 передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у пунктах 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків, відомості про яких йому відомі, а також продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, в тому числі і за місцем свого проживання та перешкоджати кримінальноум провадженню.

Як слідує з оскарженої ухвали слідчий суддя вважав не доведеним ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

З такими висновками слідчого судді не погоджується суд апеляційної інстанції та вважає їх такими, що не ґрунтуються на матеріалах, досліджених слідчим суддею та судом апеляційної інстанції з огляду на таке.

Стосовно ризику переховування, суд апеляційної інстанції враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке карається виключно позбавленням волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обумовлює можливість підозрюваному, який має зареєстроване місце проживання в м. Слов`янськ Донецької області, переховуватись на тимчасово непідконтрольній українській владі територіях, що значно ускладнити органам правопорядку вживати заходи реагування на таку поведінку підозрюваного та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Таки чином, ризик у виді переховування ОСОБА_7 , передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК є обґрунтованим.

Стосовно ризику, продовження злочинної діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК), то апеляційний суд враховує, що не дивлячись на його працевлаштування в КНП МКЛ № 4, останній обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів, з метою збуту, кількість вилучених наркотичних речовин за місцем свого проживання та в транспортному засобі, вакуматор, мірні стакани, пусті сліп-пакети, що свідчить ймовірну багатоепізодну протиправну діяльність, тому запобігання такому ризику, шляхом застосування домашнього арешту є недоцільним.

Суд апеляційної інстанції вважає доведеним прокурором і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК), з огляду на початковий етап досудового розслідування, встановлення причетності до злочинної діяльності інших осіб, що підтверджується змістом телефонних листувань з месенджерів ОСОБА_7 , а також не встановлення джерела придбання наркотичних речовин.

Ризик можливого впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК) суд апеляційної інстанції на даній стадії вважає не доведеним прокурором, оскільки відповідно до клопотання слідчого та апеляційної скарги, цей ризик обґрунтовується впливом на співмешканку ОСОБА_7 - ОСОБА_15 , яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК та ст. 63 Конституції України, в залежності від характеру їх відносин, може відмовитись від дачі показань.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ст. 178 КПК, апеляційний суд, перевіряючи обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри та наявності ризиків, враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання за яким зберігав переважну частину наркотичних речовин та інші речі для їх розфасування, офіційно працевлаштований, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, що має підвищений рівень суспільної небезпеки.

Доводи захисника щодо позитивних характеристик підозрюваного, враховуються апеляційним судом, проте ці обставини не є достатньо вагомими для нівелювання встановлених ризиків і не можуть бути підставою для застосування іншого запобіжного заходу, оскільки існували і на час вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину та не слугували стримуючим фактором у ймовірному вчиненні ним протиправної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вищезазначені обставини не отримали належної оцінки слідчим суддею, що потягло помилкове рішення в частині обраного виду запобіжного заходу необхідного для запобігання, встановленим ризикам, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду, запобігання продовження злочинної діяльності та перешкоджанню кримінальному провадженню необхідним та достатнім буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що слідчий у клопотанні просить визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі восьмидесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб та положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, суд вважає за необхідне визначити заставу у вказаному розмірі.

Стосовно заяви голови БО МБФ МІСІЯ МИРУ та Всеукраїнської молодіжної ГО МОЛОДА УКРАЇНСЬКА РАДА - ОСОБА_16 про взяття ОСОБА_7 на поруку, суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні цієї заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 180 КПК особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Як слідує із заяви та змісту долучених до неї документів головою БО МБФ МІСІЯ МИРУ та Всеукраїнської молодіжної ГО МОЛОДА УКРАЇНСЬКА РАДА є одна і та сама особа - ОСОБА_16 , тоді як відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК для передачі особи на поруки потрібно не менше двох.

Представники інших громадських організацій, документи про які долучені до матеріалів справи, із заявою про взяття на поруки ОСОБА_7 не звертались та до суду на з`явились.

Крім того, з долучених матеріалів слідує, що місцезнаходження БО МБФ МІСІЯ МИРУ та Всеукраїнська молодіжна ГО МОЛОДА УКРАЇНСЬКА РАДА є м. Київ, тоді як встановлено, що місце проживання ОСОБА_7 знаходиться в м. Дніпро. Запобіжний захід у вигляді особистою поруки полягає в тому, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Водночас, керівника вказаних юридичних осіб - ОСОБА_16 , не надала обґрунтованих даних, яким чином вона зможе контролювати виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_7 та у разі необхідності забезпечити його явку до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу, перебуваючи у м. Києві, а ОСОБА_7 у м. Дніпро.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.

Керуючись статті 132, 176, 177, 181, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 14 грудня 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК скасувати.

Постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК.

Застосувати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 лютого 2024 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взяти під варту негайно в залі суду.

Визначити, що у разі внесення підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок, підозрюваний ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4