КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5912/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року задоволено клопотання прокурора. В задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено. Продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 діб, тобто до 30.12.23р. Продовжено строк дії обов*язків покладених на ОСОБА_8 до 30.12.23р.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати частково. Визначити ОСОБА_6 для забезпечення виконання обов*язків, визначених КПК України, заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначив, що сторона обвинувачення не аргументувала мету застосування безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а суд належним чином не перевірив доводи сторони обвинувачення та сторони захисту і безпідставно продовжив строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не підтверджуються, є припущенням та виключають один одного. Стороною обвинувачення не було доведено необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_6 безальтернативної міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 301, ч.3 ст. 153 КК України, що є тяжкими. Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу, суд першої інстанції встановив, що заявлені стороною обвинувачення ризики з плином часу продовжують існувати та підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не встановлено. Колегія суддів повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. Зокрема, про високу імовірність настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчать обставини встановлені судом першої інстанції та які характеризують особу обвинуваченого, який є громадянином Україні, із середньою освітою, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований в Хмельницькій області, проживає в м. Києві, обвинувачується у декількох епізодах злочинної діяльності, яка здійснювалася декількома особами. Пред`явлене обвинувачення свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого та продовження існування встановлених ризиків. Щодо заперечення захисником ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає, що судове провадження триває, не всі свідки допитані, крім того, у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність у повторному допиті раніше допитаних свідків. Наявність місця проживання в м. Києві не є визначальним при оцінці ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та не спростовує, у сукупності з іншими обставинами, що обвинувачений у випадку застосування іншого запобіжного заходу може вдатися до дій, передбачених ст.177 КПК України. Небезпідставними є доводи прокурора про існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи фактичні обставини інкримінованих правопорушень. З огляду на кількість епізодів інкримінованих правопорушень, посилання прокурора в клопотанні на існування ризику, передбаченого ч.5 ч.1 ст. 177 КПК України є слушними. Посилання в апеляційній скарзі на наявність доходу обвинуваченого, як це видно з інформації про банківські рахунки, не спростовують існування ризиків, встановлених судом. З огляду на встановлені обставини застосування більш м`якого запобіжного заходу в даному випадку є неможливим.

Посилання адвоката на ту обставину, що судом безпідставно не встановлено розміру застави є помилковим, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а враховуючи фактичні обставини пред`явленого обвинувачення, таке рішення є обґрунтованим.

Зоскаржуваної ухвали вбачається, що суд достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов вмотивованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК Українипри постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4