УХВАЛА

Іменем України

14.12.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000056 від 23.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, в обґрунтування вимог за яким зазначає, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.04.2022 року накладено арешт на автомобіль Ford Fusion сірого кольору, номерний знак на якому відсутній, а також тимчасово позбавлено володільця майна ОСОБА_4 та інших користувачів, третіх осіб можливості користуватися та розпоряджатися вказаним майном. Як вказує заявник, усі необхідні слідчі дії та експертизи вже проведені слідством, а тому подальшої необхідності в арешті автомобіля не існує. Станом на день подання клопотання строк арешту автомобіля становить більше ніж сімнадцять місяців, тим самим права власника автомобіля порушені, оскільки остання позбавлена можливості користуватися автомобілем, що завдає значних незручностей для заявника. Більш того, подальше перебування автомобіля на штрафному майданчику призведе до його псування та корозії, а для відновлення необхідно буде витрачати час та кошти.

З огляду на викладене, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , просить скасувати арешт на транспортний засіб Ford Fusion сірого кольору, номерний знак на якому відсутній.

В судове засідання представник заявника адвокат ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує.

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Додатково у заяві зазначив, що не заперечує щодо скасування арешту в частині заборони користування майном та вважає за можливе передати його на відповідальне зберігання.

Вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вбачається, що в рамках кримінального провадження №0000056 від 23.04.2022 року слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 26.04.2022 у справі №295/3616/22 постановлено ухвалу, якою накладено арешт на автомобіль «FORD FUSION» сірого кольору, номерний знак на якому відсутній, а також тимчасово позбавлено володільця майна ОСОБА_4 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , та інших користувачів, третіх осіб можливості користуватися та розпоряджатись вищевказаним майном.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льоннрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами , які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також не виявлення обставин, які б на даний час виправдовували потреби досудового розслідування у відповідному ступені втручання у право власності на транспортний засіб, слідчий суддя дійшов висновку про можливість часткового задоволення клопотання шляхом скасування арешту на автомобіль в частині заборони користування майном та передачі його володільцю (власнику) на відповідальне зберігання.

Окремо, зважаючи на подальше здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати володільця надавати безперешкодний доступ працівникам поліції до автомобіля в разі необхідності проведення будь-яких слідчих дій із транспортним засобом.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

При цьому у п. 32 вищезгаданого Порядку зберігання речових доказів зазначається, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту (п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України).

Окремо слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що абзацом 2 пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7 вересня 1998 року передбачено, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.04.2022 року у справі №295/3616/22 на автомобіль «FORD FUSION» сірого кольору, номерний знак на якому відсутній, в частині заборони використовувати транспортний засіб.

Зобов`язати дізнавача, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000056, та/або відповідальних працівників за місцем зберігання вказаного транспортного засобу повернути ОСОБА_4 автомобіль «FORD FUSION» сірого кольору, номерний знак на якому відсутній, на відповідальне зберігання (під охоронну розписку тощо).

Зобов`язати ОСОБА_4 надавати безперешкодний доступ до автомобіля «FORD FUSION» сірого кольору, номерний знак на якому відсутній, у разі необхідності проведення з використанням вказаного майна будь-яких слідчих (процесуальних) дій під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1