Справа № 503/631/23
Провадження № 1-кп/503/50/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима об`єднане судове провадження за кримінальними провадженнями внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 29.03.2023 року та за № 0000567 від 10.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Одеської області, громадянина України, українця, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.4, 289 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_8 , секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

встановив:

Епізод № 1 (судове провадження № 503/631/23 за кримінальним провадженням № 0000317 від 29.03.2023 року)

27.03.2023 близько 00 години 10 хвилин, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента Українивід 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 15.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 та № 58/2023 від 06.02.2023, ОСОБА_3 прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення майна із території домоволодіння останнього.

Після, через незачинену хвіртку, ОСОБА_3 проник на територію його двору, де спочатку підійшов до житлового будинку та не виявивши там ОСОБА_5 підійшов до підсобного приміщення, двері якого були незамкнені, прикриті та відчинивши їх проник до середини приміщення, виявивши велосипед «Wheeler 313», жовто-фіолетового кольору, де діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрав велосипед «Wheeler 313», жовтого і фіолетового кольорів, який був у використанні, вартістю 5575 грн.

Після чого, з місця події зник із викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому збитку на суму 5575 грн.

Епізод № 2 (судове провадження № 503/979/23 за кримінальним провадженням № 0000567 від 10.06.2023 року)

09.06.2023 близько 17 години 00 хвилин, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, та в подальшому неодноразово продовженим Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 15.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 та № 254/2023 від 01.05.2023, ОСОБА_3 прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_11 , який проживає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де з метою виклику господаря через незачинену хвіртку увійшов на територію вказаного домоволодіння, підійшов до будинку, постукав у вікно та в цей час помітив велосипед «Hattrick RST 281 R», жовтого кольору із вставками червоного та синього кольору, який знаходився біля дерев`яної лави навпроти входу до житлового будинку, і в нього виник раптовий умисел спрямований на заволодіння майном ОСОБА_11 , а саме вказаним велосипедом.

В цей же день та час ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи в умовах воєнного стану, з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, підійшов до дерев`яної лави, яка розміщена навпроти входу до житлового будинку та викрав велосипед «Hattrick RST 281 R», жовтого кольору із вставками червоного та синього кольору, який був у використанні, вартістю 4950 грн.

Після чого, з місця події зник із викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому збитку на суму 4950 грн.

Епізод № 3 (судове провадження № 503/979/23 за кримінальним провадженням № 0000567 від 10.06.2023 року)

17.06.2023 близько 03:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 , проходячи повз територію домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , помітив на подвір`ї вказаного домоволодіння мопед SUZUKI LETS ІІ, сірого кольору, після чого в нього виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом.

У подальшому з метою реалізації свого злочинного наміру, в цей же день та час, ОСОБА_3 проник на вище вказану територію домоволодіння ОСОБА_7 частково огородженої парканом з боків, без хвіртки і воріт, де біля будинку зберігався мопед SUZUKI LETS ІІ, сірого кольору, діючи умисно з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, з корисливих мотивів, всупереч волі користувача транспортного засобу ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи законної підстави на користування, володіння та розпоряджання, з метою використання його у власних потребах, підійшов до вказаного мопеду, утримуючи його руками за кермо, за допомогою фізичної сили викотив вказаний мопед із території домоволодіння ОСОБА_7 .

Після чого, сів за кермо та за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, завів двигун та поїхав, таким чином незаконно повторно заволодів мопедом марки «SUZUKI» моделі «LETS ІІ», сірого кольору, шасі НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 .

Після чого, з місця події зник, розпорядившись вказаним мопедом на власний розсуд, завдавши потерпілій збитку на суму 13181 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні вище викладених кримінальних правопорушеннях та зазначив, що тиску на нього або примушування до визнання своєї вини не застосовувалось. При цьому, зазначив, що усвідомив свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях та щиро розкаюється у них жалкуючи про вчинене, а також просив суд надати йому шанс на побудову свого подальшого життя, з врахуванням зроблених ним висновків, зокрема під час утримання під вартою, не призначаючи йому покарання пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлені у порядку встановленому ст. 135 ч.1, 136 ч.1 КПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 30.08.2023 року SMS-повідомлення, про що свідчать відповідні довідки від 08.11.2023 року. При цьому, потерпілі ОСОБА_5 27.06.2023 року (а.с.30) та ОСОБА_7 і ОСОБА_6 15.08.2023 року (а.с.138-139) подали до суду письмові заяви про розгляд судового провадження за їх відсутності, в яких потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_7 зазначили, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мають, а покарання останньому просять визначити на розсуд суду.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень підтверджується встановленими судом обставинами на підставі сукупності належних і допустимих доказів, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- показами обвинуваченого ОСОБА_3 наданими ним в ході його допиту під час судового розгляду, які фактично зводились до підтвердження вище наведених фактичних обставин кримінального провадження, при цьому не містили обставин які б суперечили їм або спростовували їх;

- висновком експерта від 17.04.2023 року № СЕ-19/116-23/6391-ТВ за результатом проведення судової товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість велосипеду Wheeler 313, за цінами вторинного ринку України, могла становити 5575 грн;

- висновком експерта від 12.06.2023 року № 3213/23 за результатом проведення судово-товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість велосипеду «Hattrick RST 281 R», жовтого кольору із вставками червоного та синього кольору, який був у використанні, становила 4950 грн;

- висновком експерта від 25.07.2023 року № СЕ-19/116-23/10361-АВ за результатом проведення транспортно-товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість мопеда «SUZUKI LETS 2», номер рами (VIN) НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_2 , станом на 17.06.2023 року склала 13181,13 грн.

Судом обвинуваченому було додаткового роз`яснено положення ч.3 ст. 23 та пункту 1 ч.4 ст. 42 КПК України щодо можливості реалізації права на допит свідків обвинувачення і допиту свідків захисту, але сторона захисту даним процесуальним правом не скористалася.

Отримавши і дослідивши вище зазначенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та висновки експертів, а також враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.

Учасникам судового провадження судом було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.

Висновки суду

Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення за епізодами № 1-3 доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікує:

- за епізодом № 1, з урахуванням абзацу 6 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану;

- за епізодом № 2 за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

- за епізодом № 3, з урахуванням пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» 23.12.2005 року № 14 та пункту 2 примітки до ст. 289 КК України, за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому останній повинен нести відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.4, 289 ч.2 КК України.

Вирішення питань про наявність обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого

Згідно положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 та висновків викладених в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 556/588/18 (провадження № 51-569км19) суд при ухваленні вироку не обмежений оцінкою наявності або відсутності обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання, яка наведена у змісті обвинувального акту, а тому «Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку».

- щодо обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого:

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого та зазначені у змісті обвинувальних актів, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення щодо епізодів № 1-3.

При цьому, суд звертає увагу на ті обставини, що згідно змісту письмових заяв потерпілих ОСОБА_5 від 31.05.2023 року та ОСОБА_12 і ОСОБА_7 від 09.08.2023 року, надані суду прокурором, матеріальні збитки цим потерпілим були відшкодовані, у зв`язку з чим останні не будуть заявляти цивільні позови у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим суд вважає згадані вище обставини свідченням існування добровільного відшкодування завданого збитку, а відтак їх можливо також визнати обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого щодо епізодів № 1-3, згідно пункту 2 ч.1 ст. 66 КК України.

- щодо обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого:

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого та зазначена у змісті обвинувального акту, щодо епізоду № 2 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Водночас, зі змістів обвинувального акту від 01.06.2023 року, в якому викладено суть пред`явленого обвинувачення за епізодом № 1, та обвинувального акту від 09.08.2023 року, в якому викладено суть пред`явленого обвинувачення за епізодом № 3, об`єктивно вбачається та обставина, що інкриміновані ОСОБА_3 діяння за ч.4 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України були вчинені останнім, відповідно, близько 00:10 години 27.03.2023 року та близько 03:00 години 17.06.2023 року, тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, та в подальшому неодноразово продовжений відповідними Указами. Крім того, розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 26.02.2022 року № 14/А-2022 «Про впровадження заходів правового режиму воєнного стану» та розпорядження Подільської районної військової адміністрації від 26.02.2022 року № 06/22 «Про впровадження заходів правового режиму воєнного стану на території Подільського району Одеської області, на території Одеської області, зокрема її Подільського району, запроваджено комендантську годину, яка з врахуванням відповідних змін, з 28.02.2023 року становить період часу з 00.00 години до 05.00 години. Суд вважає, що як існування воєнного стану так і запровадження комендантської години є загальновідомими обставинами, які широко висвітлені у засобах масової інформації протягом вже тривалого проміжку часу.

При цьому, у змісту згаданих обвинувальних актів при викладенні фактичних обставин кримінальних правопорушень за епізодами № 1 і 3 відзначено те, що обвинувачений ОСОБА_3 «з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб». За таких обставин суд вважає, що дія комендантської години, як одного із запроваджених заходів правового режиму воєнного стану, сприяла вчиненню обвинуваченим злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України, за цими епізодами, оскільки забезпечувала усунення перешкод для їх вчинення у вигляді присутності будь-яких осіб, які б могли викрити його дії та/або чинити перешкоди незаконному заволодінню чужим майном, а після цього також непоміченому залишенню місця події.

У зв`язку з чим суд, у відповідності до своїх дискреційних повноважень, вважає необхідним визнати обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого щодо епізоду № 1, передбачену пунктом 11 ч.1 ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину з використанням умов запровадженої комендантської години, а щодо епізоду № 3, передбачену пунктом 11 ч.1 ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану і запровадженої комендантської години, які хоча і не зазначені такими обставинами в обвинувальному акті, але їх існування об`єктивно вбачається зі змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та викладені у обвинувальному акті при формулюванні висунутого обвинувачення.

Відповідно до наявних у суду відомостей обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується не однозначно, а саме згідно наданої суду стороною обвинувачення характеристикою від 04.04.2023 року, складеною депутатом Кодимської міської ради ОСОБА_13 і зареєстрованою за записом № 84, характеризується негативно, зокрема із відзначенням тих обставин ведення ним антигромадського способу життя, зловживання ним алкогольними напоями, вчинення ним домашнього насилля у відношенні батька, але у характеристиці від 15.06.2023 року, складеною депутатом Кодимської міської ради ОСОБА_14 і зареєстрованою за записом № 132, характеризується позитивно, зокрема із відзначенням прояву у нього активної життєвої позиції, дотримання ним норм і правил поведінки, ведення ним спокійного способу життя та відсутності фіксації конфліктних ситуацій з жителями сусідніх будинків. У зв`язку з чим суд за наслідком оцінки зазначених характеристик приходить до висновку, що у дійсності обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, тобто хоча з однієї сторони і мало місце зловживання ним алкогольними напоями, вчинення домашнього насилля у відношенні батька пов`язані з конфліктними відносинами між ними з приводу негативного відношення батька до хворої матері обвинуваченого, яка померла, за життя останньої, а з іншої сторони має активні життєві позиції, дотримується норм і правил суспільної поведінки, загалом веде спокійний спосіб життя без конфліктних ситуацій із іншими своїми родичами та сусідами. Окрім того, саме така характеристика обвинуваченого відповідає і змісту досудових доповідей (а.с.58-60, 155-157). Водночас із цим обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований; не одружений; у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, але перебуває у лікаря-нарколога на профілактичному обліку з відповідним діагнозом, який суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного судового рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці, але існування якого підтверджено належним доказом наявним в матеріалах судового провадження, які були судом безпосередньо дослідженні під час судового розгляду; раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Аналіз інформації про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого з досудових доповідей органу з питань пробації, вказує на те, що ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінені як середні, у зв`язку з чим беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію теперішніх правопорушень, орган з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, то орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до п.2 і 4 ч.3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

щодо мотивів призначення покарання:

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених діянь кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу винного, який раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності; наявність як обставин, що пом`якшують покарання, так і обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1-2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Тому при призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених діянь кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу винного, який раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності; наявність як обставин, що пом`якшують покарання, так і обставин, що обтяжують покарання.

Згідно положень першого і другого речень ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При цьому, в абзаці першому пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (надалі за текстом Постанова Пленуму) роз`яснено, що застосування положень ст. 69 КК України може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Суд додатково звертає увагу на ті обставини, що встановлено наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого за кожним із трьох епізодів, а саме:

- щире каяття у вчиненні всіх трьох кримінальних правопорушень;

- активне сприяння розкриттю всіх трьох кримінальних правопорушень;

- добровільне відшкодування завданих збитків за всіма трьома кримінальними правопорушеннями.

Суд вважає, що наявність згаданих обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, оскільки після вчинення останніх саме відповідна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді щирого каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданих збитків сприяла значному зниженню ступеня суспільної небезпеки вчинених ним діянь.

Водночас сам винний, як вже відзначалось вище, визнав свою вину у повному обсязі за всіма епізодами пред`явленого йому обвинувачення, раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності.

В свою чергу наявність обставин, які обтяжує покарання обвинуваченого, не є перешкодою для можливості застосування положень ст. 69 КК України.

Близькі за своєю суттю висновки викладені в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 602/354/16-к (провадження № 51-8383км18).

Санкції ч.4 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України передбачають безальтернативні покарання / основне покарання у виді позбавлення волі, які в своїх мінімальних межах визначені в однакових розмірах від п`яти років.

Однак, на думку суду, з врахуванням наявності обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, досягти завдань ст. 50 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 можливо шляхом призначення йому покарань за вчинені ним кримінальні правопорушення нижче від найнижчої межі, встановлених в санкції ч.4 ст. 185 та ч.2 ст. 289 Особливої частини КК України , але не нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

Згідно абзацу п`ятого пункту 8 Постанови Пленуму, щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК (2341-14). Застосування положень ст. 69 КК щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

У зв`язку з чим приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міри безальтернативних покарань (основного покарання) у виді позбавлення волі за кожне кримінальне правопорушення окремо, але не у мінімальних межах, установлених у санкціях ч.4 ст. 185 та ч.2 ст. 289 Особливої частини КК України, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, а нижче від найнижчої межі, встановлених у них, але не нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України. При цьому, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема незадовільне матеріальне становище та наявність в нього потреби у додаткових коштах, про що відзначено у змісті досудових доповідей, то суд не вбачає доцільності для застосування до нього додаткового покарання у виді конфіскації майна, що передбачене у санкції ч.2 ст. 289 КК України. Після чого, на виконання положень ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання з врахуванням також кількості злочинів, що входять до сукупності, а саме трьох, з формою вини у виді прямого умислу й корисливих мотивів вчинення кожного з них, тяжкості їх наслідків, реального виду сукупності, визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань (основного покарання), оскільки на думку суду визначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі лише у такий спосіб є необхідним й достатнім як для кари обвинуваченого так і для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, зокрема посередню характеристику за місцем проживання, середні оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, та можливість виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі, про які зазначено уповноваженим органом з питань пробації в складених досудових доповідях, то суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування остаточно визначеного покарання / основного покарання в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе прийняти рішення про його звільнення від відбування остаточно визначеного покарання / основного покарання з випробуванням із визначенням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків. Водночас суд приймаючи до відома досудові доповіді, на виконання вимог ч.1 ст. 368 КПК України, не погоджується із висловленим у ній органом з питань пробації висновком про доцільність додаткового покладення на обвинуваченого обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки», оскільки вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень жодним чином не було пов`язане із насильством або агресією, а тому суд не вважає за доцільне застосування до обвинуваченого цього обов`язку.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

На виконання вимог ч.1 ст. 377 КПК України, суд звільняє обвинуваченого, який тримається під вартою, з-під варти в залі судового засідання у зв`язку з його звільненням від відбування покарання.

При цьому, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований під час досудового розслідування і обраний судом до обвинуваченого вже під час судового провадження, до набрання вироком законної сили, суд вважає необхідним змінити на особисте зобов`язання із застосуванням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття призначеного йому покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, а саме строк досудового тримання під вартою та під час судового розгляду у період з 16:30 години 17.06.2023 року (а.п.100-105) до 21.11.2023 року.

Арешти на майно із забороною користування та розпорядження, накладені ухвалами слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, 31.05.2023 року, 31.07.2023 року, 02.08.2023 року і 08.08.2023 року, згідно положень ч.4 ст. 174 КПК України, підлягають скасуванню.

Речові докази, а саме:

- велосипед «Wheeler 313», жовтого і фіолетового кольорів, із вкрапленнями червоного кольору, з сидінням чорного кольору, який був предметом кримінального правопорушення за епізодом № 1 та зберігається в камері зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, згідно квитанції під № 441 у книзі обліку речових доказів № 1054, згідно положень пункту 5 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягає поверненню його власнику потерпілому ОСОБА_5 ;

- DVD-R диск hp, об`ємом 4,7 GB/ 120 min із відеозаписом відзнятим на мобільний телефон тривалістю 31 сек., розміром 6950 кб, який містить відомості, які можуть бути використані як доказ і у відповідності до положень пункту 1 ч.2 ст. 99 КПК України є документом, що зберігається у матеріалах кримінального провадження, згідно положень пункту 7 ч.9 ст. 100 КПК України, залишити в матеріалах кримінального провадження (досудового розслідування) протягом усього часу їх зберігання;

- велосипед «Hattrick», жовтого кольору із вставками червоного та синього кольору, який був предметом кримінального правопорушення за епізодом № 2 та зберігається в камері зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, згідно квитанції під № 450 у книзі обліку речових доказів № 1054, згідно положень пункту 5 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягає поверненню його власнику потерпілому ОСОБА_15 ;

- гумовий шльопанець білого кольору, із вставками чорного і червоного кольорів та об`ємним написом «Fashion», який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, поміщений у сейф-пакет INZ 2065392 та зберігається в камері зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, згідно квитанції під № 458 у книзі обліку речових доказів № 1054, згідно положень пункту 4 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягає знищенню;

- мопед SUZUKI LETS 2 сірого кольору, із розміщеною попереду металевою корзиною чорного кольору, який був предметом кримінального правопорушення за епізодом № 3 та у відповідності до розписки від 29.08.2023 року зберігається у потерпілої ОСОБА_7 , згідно положень пункту 5 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягає залишенню у володінні власника потерпілої ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати, згідно положень ст. 118, 124 ч.2, 126 ч.1 КПК України, які пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи від 17.04.2023 року № СЕ-19/116-23/6391-ТВ в сумі 717 грн та транспортно-товарознавчої експертизи від 25.07.2023 року № СЕ-19/116-23/10361-АВ в сумі 2868 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, в той час як витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи від 12.06.2023 року в сумі 260 грн, з врахуванням положень пункту 6 ч.3 ст. 69 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь судового експерта ОСОБА_16 .

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України (епізоди № 1-2) і ч.2 ст. 289 КК України (епізод № 3), та призначити йому:

за ч.4 ст. 185 КК України покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 2 (два) місяці;

за ч.2 ст. 289 КК України основне покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне основне покарання, шляхом часткового складання призначених покарань (основного покарання), у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання (основного покарання) з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою змінити, до набрання вироком законної сили, на особисте зобов`язання, зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до суду та із застосуванням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку, а саме: не відлучатися із населеного пункту м. Кодима, Подільського району Одеської області, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Здійснення контролю за виконанням особистого зобов`язання, у відповідності до положень ч.3 ст. 179 КПК України, доручити прокурору.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, а саме з 16:30 години 17.06.2023 року до 21.11.2023 року.

Скасувати арешти майна із забороною користування та розпорядження, накладені ухвалами слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, 31.05.2023 року, 31.07.2023 року, 02.08.2023 року і 08.08.2023 року.

Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме:

- велосипед «Wheeler 313», жовтого і фіолетового кольорів, із вкрапленнями червоного кольору, з сидінням чорного кольору, повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

- DVD-R диск hp, об`ємом 4,7 GB/ 120 min із відеозаписом відзнятим на мобільний телефон тривалістю 31 сек., розміром 6950 кб, залишити в матеріалах кримінального провадження (досудового розслідування) протягом усього часу їх зберігання;

- велосипед «Hattrick», жовтого кольору із вставками червоного та синього кольору, повернути потерпілому ОСОБА_17 ;

- гумовий шльопанець білого кольору, із вставками чорного і червоного кольорів та об`ємним написом «Fashion», знищити;

- мопед SUZUKI LETS 2 сірого кольору, із розміщеною попереду металевою корзиною чорного кольору, залишити у володінні потерпілої ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи від 17.04.2023 року та транспортно-товарознавчої експертизи від 25.07.2023 року, в загальній сумі 3585 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_16 процесуальні витрати, які є винагородою за виконану роботу пов`язану із проведенням судово-товарознавчої експертизи № 3213/23 від 12.06.2023, в сумі 260 грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1