У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою,

Встановив:

В провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 . Зазначив, що підстав для зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, наразі не вбачається, оскільки обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню наступним чином: переховуватись від суду, незаконно впливати на експертів у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прохав не визначати розмір застави, у зв`язку з тим, що злочин вчинено із застосуванням насильства.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували. Захисник-адвокат ОСОБА_5 зазначив, що ризики, вказані прокурором, ґрунтуються на твердженнях, що не відповідають фактичним обставинам справи. Також вказав, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення наразі не доведена.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався у встановленому порядку та закінчується 21.01.2024 року.

Суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі. Наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені та враховані при застосуванні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її тримання під вартою.

Водночас суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а тому клопотання прокурора з цього приводу підлягають задоволенню.

Оскільки термін дії запобіжного заходу спливає 21.01.2024 року, закінчити розгляд справи до вказаного строку не є можливим, підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, зазначені судом, продовжують існувати на даний час, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити строком на шістдесят днів.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 17 березня 2024 року без визначення застави.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 29 січня 2024 року.

Суддя