Провадження №1-кп/761/2756/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000663 від 28 лютого 2023 року

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Київ, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, розлученого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року за ч. 3 ст. 190, 75 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

У С Т А Н О В И В:

26 січня 2023 року приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні аптеки «Фармація», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 32/38, та проходячи повз вітрини з товарами, що знаходяться поблизу каси, звернув увагу на мобільний телефон марки «VIVO», моделі «V 2058 8Gb + 128 Gb» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , та знаходився на прилавку аптеки. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, який діяв на території України відповідно до Указу Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року.

Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, 26 січня 2023 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , підійшов до прилавку, що розташований поблизу каси у приміщенні аптеки «Фармація», за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 32/38, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, з корисливим мотивом, таємно викрав мобільний телефон марки «VIVO», моделі «V 2058 8Gb + 128 Gb» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 6 499 гривень 33 копійок, із сім-картами мобільних операторів «Київстар» абонентський номер НОМЕР_3 , та «Лайфселл» абонентський номер НОМЕР_4 , в силіконовому чохлі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 , майнової шкоди на суму 6 499 гривень 33 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав винуватість в інкримінованому йому злочині та пояснив, що злочин скоєно ним при обставинах викладених в обвинувальному акті та встановлених в судовому засіданні.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, в межах обраного обсягу та порядку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив тяжкий злочин, характеризується посередньо.

Суд визнає обставиною, яке пом`якшує покарання ОСОБА_4 щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, позиції прокурора, суд призначає покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті кримінального закону, оскільки вважає, що виправлення обвинуваченого, а також попередження можливості вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

ОСОБА_4 скоїв дане кримінальне правопорушення до винесення вироку Святошинським районним судом міста Києва від 12 червня 2023 року, тому такий вирок необхідно виконувати окремо.

Цивільний позов у справі відсутній.

Процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертизи (566 грн. 34 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/10726-ТВ від 03.03.2023 підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 190 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави суму 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень 34 копійки за проведення судових експертиз.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1