Провадження № 1-в/127/647/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Заяву засуджений мотивував тим, що він відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі на підставі вироку Київського обласного суду від 16.02.2001 року у ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)». На даний час відбув вже більше 25 років покарання у вигляді довічного позбавлення волі, має стабільну позитивну поведінку, обов`язки засудженого виконує, заборони не порушує, має заохочення. Тому, на підставі рішення КСУ від 16.09.2021, рішення ЄСПЛ від 28.10.2021, статті 81 КК України в редакції Закону України № 2690-ІХ від 18.10.2022, просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав подану ним заяву за викладених в ній обставин. Також вказав, що норми ст. 82 КК України відносно нього не застосовувались, вважає їх дискримінаційними.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав заяву свого підзахисного та просив суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення заяви засудженого та вказав, що на даний час Законом України передбачений чіткий порядок звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Так, умовно-достроковому звільненню засудженого до довічного позбавлення волі має обов`язково передувати заміна покарання більш м`яким покаранням. Тому вважав заяву засудженого необґрунтованою та передчасною.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали заяви та особову справу засудженого, дійшов висновку про недоцільність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_4 з наступних підстав.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київського обласного суду від 16.02.2001 року за ч. 2 ст. 143, ч. 3 ст. 142, п. «а», «г», «ж», «і» ст. 93 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На даний час ОСОБА_4 відбув більше 25 років покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 , останній просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021, яким Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України, в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Таким чином, на національному рівні Конституційний Суд України визнав, що норми закону України про кримінальну відповідальність не містять положень, які надають суду повноваження для застосування до осіб, яких засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі, умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

На виконання рішень Європейського суду з прав людини з метою усунення цієї системної проблеми, 18.10.2022 Верховною Радою України прийнято Закони «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», які набрали чинності 06.11.2022.

Вказаними Законами внесено зміни до КК України, КПК України та КВК України, зокрема, щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, на даний час Кримінальним кодексом України передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що відносно ОСОБА_4 заміна покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням не застосовувалась. В даному випадку засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи все вище зазначене, суд дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасною та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя :