Провадження № 11-кп/824/5540/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час судового прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, що обґрунтоване існуванням ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ст.177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати. Зокрема, зазначено, що у разі доведення його вини за інкримінований злочин передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що у сукупності із наявними даними про те, що він офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, може стати підставою для його переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або покарання; обвинувачений може продовжити злочинну діяльність шляхом вчинення нових злочинів, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2023 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 11 грудня 2023 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого під вартою вказав, що заявлені прокурором ризики продовжують існувати та існують достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності, незаконними способами вливати на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність, оскільки джерела доходів не має. Судом також прийнято до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо наявності у нього роботи, міцних соціальних зв`язків, що не підтверджено жодним достовірним доказом, також враховано введений в Україні військовий стан та перебування частини території під окупацією, що додатково може надати обвинуваченому можливість переховуватись на тій території країни, яка не підконтрольна органам державної влади.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього інший більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, домашнього арешту у нічний час або у виді особистого зобов`язання, скасувати арешт майна, накладений ухвалою Печерського районного суду, а також посилається на нерозгляд прокурором його клопотання поданого в порядку ст. 616 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом безпідставно не прийнято до уваги пояснення його захисника щодо відсутності існування заявлених прокурором ризиків. Посилається на тривалість перебування його під вартою в умовах, які за європейськими стандартами визнаються неналежними. Також вважає, що розгляд питання про продовження дії запобіжного заходу було розглянуто завчасно, до винесення рішення апеляційним судом за попередньою ухвалою.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор та захисник повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання обвинуваченого на відсутність заявлених прокурором ризиків, є необґрунтованими, оскільки клопотання прокурора містить вичерпні доводи щодо продовження існування заявлених ризиків.

Доводи обвинуваченого на тривалість часу перебування його під вартою є слушними, проте вони в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час, і вказана обставина не може бути безумовною правовою підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який , не пов`язаний з триманням під вартою.

Посилання на порушення його прав у зв`язку з неналежними умовами утримання в СІЗО є необґрунтованими, оскільки обвинуваченим не наведені будь-які обставини на підтвердження зазначених доводів.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: