Справа № 676/11/24
Провадження № 1-кс/676/44/24
УХВАЛА

17 січня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю скаржника ОСОБА_2 , при секретарі судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши скаргу на бездіяльність слідчого Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , заяву про відвід слідчого ОСОБА_4 та клопотання про надання тимчасового доступу до речей, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відвід слідчого, клопотанням про тимчасовий доступ до речей , а також з скаргою на бездіяльність слідчого.

Під час перевірки повноважень скаржника, ОСОБА_2 пояснив, що вважає себе потерпілим та одночасно представником потерпілої матері ОСОБА_5 , яка і є власником викраденого майна. ОСОБА_2 вважав, що набув статусу потерпілого в силу ч.6 ст. 55 КПК України. На підтвердження свого статусу ОСОБА_2 надав слідчому судді нотаріальну довіреність та копію довідки про першу групу інвалідності матері. ОСОБА_2 визнав, що немає статусу адвоката.

Слідчий суддя, перевіривши повноваження ОСОБА_2 , вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що скарги та клопотання подані до слідчого судді слід повернути ОСОБА_2 з наступних правових та фактичних підстав.

Згідно ч.ч.1-3 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. ОСОБА_2 не надав доказів того, що крадіжкою майна йому спричинено збитків, адже згідно долученого до справи свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 25 січня 1992 року власником домоволодіння в с. Хропотова є ОСОБА_5 . Ці обставини під час судового засідання ОСОБА_2 визнав, вказавши, що виключно мати є власником викраденого майна. Таким чином, ОСОБА_6 не є потерпілим у кримінальному провадженні.

Згідно ст.58 КПК України, потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником, а в силу вимог ст.45 КПК України, захисником є виключно адвокат. ОСОБА_2 не є адвокатом, а нотаріально завірене доручення надане ОСОБА_2 від ОСОБА_5 не наділяє його повноваженнями бути представником потерпілої у кримінальному провадженні. Таким чином ОСОБА_2 не має статусу і представника потерпілої.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_2 є виключно заявником - особа, яка не є потерпілим, але яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування. Процесуальний статус заявника, його права та обов`язки чітко визначені у ст. 60 КПК України, заявник не має права звертатись до слідчого судді з скаргами на бездіяльність слідчого (окрім, як невнесення відомостей в ЄРДР), з заявами про відвід та з клопотаннями про тимчасовий доступ до речей. Згідно ч.1п.1 ст. 303 КПК України, до слідчого судді може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Отже, заявник має право оскаржити бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР. ОСОБА_2 оскаржує іншу бездіяльність яка полягає у неналежному розгляді його клопотань про проведення слідчих дій, тобто оскаржує бездіяльність, які він не має права оскаржувати, як заявник.

Заява про відвід може бути заявлено особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч.2 ст. 80 КПК України), але ОСОБА_2 не являється такою особою, а має статус виключно заявника. Таким чином, ОСОБА_2 , у даному випадку, не має права заявляти відвід слідчому. Згідно ч.1 ст. 160 КПК України, клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів мають право заявити до слідчого судді виключно сторони кримінального провадження. В силу вимог п.19 ст.3 КПК України, ОСОБА_2 не має статусу сторони кримінального провадження. Таким чином, ОСОБА_2 не має права звертатись до слідчого судді з подібним клопотанням.

Слідчий суддя не бере до уваги той факт, що у матеріалах досудового розслідування слідча ОСОБА_7 допитала ОСОБА_2 як потерпілого, адже цю процесуальну дію вчинила невірно без врахування вимог ст.ст.55, 60, 45 КПК України. Водночас, рішення слідчих щодо статусу ОСОБА_2 , у цій справі є суперечливими і такими, які свідчать про невизначеність органу досудового розслідування. Так, слідчий ОСОБА_8 у постанові про часткове задоволення клопотань від 23 листопада 2023 невірно зазначав, що ОСОБА_2 нібито має статус представника потерпілого, а з вказівок прокурора від 22 листопада 2023 року слідує, що слідчому слід вирішити питання про залучення потерпілою ОСОБА_9 . Також у матеріалах справи є не підписана слідчим постанова від 29 вересня (виправлено на 01.01.) 2023 року про скасування статусу потерпілого ОСОБА_2 у цьому кримінальному провадженні. Викладене свідчить, про певну невизначеність органу досудового розслідування та вчинення процесуальних дій з ОСОБА_2 без врахування вимог процесуального закону.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він є потерпілим у справі в силу вимог ст.ч.6 ст. 55 КПК України, є надуманими, адже згідно вказаної норми близькі родичі можуть бути визнані потерпілими виключно у випадку, коли внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви. Матеріали кримінального провадження та копія наданої скаржником довідки свідчать, що ОСОБА_10 , з 2015 року є інвалідом 1 групи загального захворювання. Будь-яких доказів про те, що внаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_10 перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви скаржником не надано.

Вищевикладене свідчить, що скарги, заява про відвід та клопотання подані особою, яка не має повноважень потерпілого і представника потерпілого у кримінальному провадженні .

Згідно припису ч.2 п.1 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу. Отже, ОСОБА_2 не має права звертатись до слідчого судді з поданими скаргами на бездіяльність слідчого (окрім невнесення відомостей в ЄРДР), заявами та клопотаннями, а тому скарга, заява про відвід та клопотання підлягають поверненню ОСОБА_2 .

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Повернути ОСОБА_2 скаргу на бездіяльність слідчого Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , заяву про відвід слідчого та клопотання про надання тимчасового доступу до речей, як особі, яка не має права їх подавати.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надати ОСОБА_2 разом з скаргою, заявою про відвід та клопотанням з усіма доданими до них матеріалами.

Ухвала про повернення скарги може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя

Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1