У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2023 року м. Ужгород
Слідчий у клопотанні вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не раніше 23.04.2022 року, перебуваючи на території Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, яка з 24.02.2022 року та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, перебуваючи на посаді начальника філії «Біловодський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», маючи відповідну освіту, фахові знання, управлінські навички та досвід роботи ДП «Луганський облавтодор», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, а також розуміючи факт захоплення Старобільського району Луганської області збройними силами російської федерації та лнр, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію та те, що Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, будучи обізнаним про те, що територія Старобільського району Луганської області є невід`ємною складовою частиною України, ОСОБА_5 виконуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Луганської області системи органів державної влади, створеної окупаційною владою, керуючись раніше виниклим мотивом, почав надавати допомогу держави-агресора (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, що діяла на окупованій частині Луганської області.
Так ОСОБА_5 прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників держави-агресора (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора та добровільно зайняв посаду начальника філії «Біловодський райавтодор» підконтрольного окупаційній владі Державного унітарного підприємства ЛНР «Луганський автодор» (мовою оригіналу - «Государственное унитарное предприятие Луганской Народной Республіки «Луганский автодор»).
У період з 23.04.2022 по теперішній час, ОСОБА_5 , перебуваючи на цій посаді не виконав накази виконавчого директора ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 04 від 01.04.2022 та № 05 від 05.04.2022, не припинив діяльність підпорядкованого йому підрозділу, не вжив заходів щодо зміни місцезнаходження філії на підконтрольну українській владі територію та не забезпечив консервування наявного в філії майна для недопущення його використання окупаційною владою.
Натомість, діючи з метою завдання шкоди Україні, не раніше 23.04.2023 ОСОБА_5 підтримав та реалізував рішення окупаційної адміністрації держави-агресора, а також передав представникам окупаційної адміністрації держави-агресора матеріальні цінності та інші активи. Зокрема, ОСОБА_5 виконав постанову Уряду ЛНР від 09.04.2022 №323/22 «Про передачу в тимчасове зовнішнє управління майна», а також виданий на її виконання наказ ДУП ЛНР «Луганський автодор» № 42 від 22.04.2022, за яким рухоме та нерухоме майно, яке перебувало у власності філії «Біловодський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», перейшло у власність ДУП ЛНР «Луганський автодор».
На займаній посаді ОСОБА_5 видавав накази, розпорядження, підписував документи вказаної філії та вчиняв інші дії на користь держави-агресора (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.
Також дії ОСОБА_5 , який діяв за вказівками керівництва ДУП ЛНР «Луганський автодор» та в інтересах держави-агресора (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора сприяли подоланню опору місцевого населення по відношенню до окупаційної влади, утвердженню окупаційної адміністрації, збройних формувань та завоювання прихильності місцевих мешканців, формуванню у останніх негативної думки про українську владу, тобто таким чином ОСОБА_5 , підтримав рішення та дії держави-агресора (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора та добровільної підготовки і передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.
16 серпня 2023 року громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, тобто у умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.
Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину України ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.
Також, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території Луганської області, в порядку ст. 135-138 КПК України, у офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повістки про виклик останньої в слідчий відділ Управління, для участі в слідчих (розшукових) та процесуальних діях на 19.08.2023, 20.08.2023року та 21.08.2023року.
Однак , в призначені дні та час ОСОБА_5 не з`явився на виклики слідчого не повідомив про причини неявки.
Вказані повідомлення про виклик відповідно до вимог ст. 135 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора. .
З метою забезпечення права на захист ОСОБА_5 постановою від 16.08.2023р. слідчого СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 для здійснення захисту останнього був залучений захисник Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Закарпатській області, якому цього ж дня було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5
15 вересня 2023 року громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, тобто у умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру ТЗ у власності громадянина ОСОБА_5 перебуває транспортний засіб марки RENAULT KANG00, 2001 року випуску, номерний знак ( НОМЕР_14 ) та транспортний засіб марки ВАЗ 2104, 1991 року випуску, номерний знак ( НОМЕР_15 ).
При цьому, враховуючи, що майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій території України, беручи до уваги, що одним із видів покарання згідно санкції ч. 1 ст. 111-2 КК України є конфіскація майна, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вказане майно.
У судове засідання слідчий ОСОБА_7 не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву про розгляд клопотання без його участі.
Захисник підозрюваного (власника майна) у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи..
У зв`язку з неявкою учасників провадження фіксування судового процесу з допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частинами 2, 6 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речов их доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У вказаному кримінальному провадженні 16.08.2023 року громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, та окупаційній адміністрації держави-агресора.
15.09.2023 року громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.
З матеріалів справи встановлено, що повідомлення про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення громадянину ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газеті «Урядовий кур`єр») та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області № 31/7-2662 від 14.07.2023 року слідує, що за відомостями Єдиного державного реєстру ТЗ у власності громадянина ОСОБА_5 перебуває транспортний засіб марки RENAULT KANG00, 2001 року випуску, номерний знак ( НОМЕР_14 ) та транспортний засіб марки ВАЗ 2104, 1991 року випуску, номерний знак ( НОМЕР_15 ).
Обґрунтовуючи доцільність накладення арешту на рухоме майно підозрюваного слідчий посилається на необхідність такого арешту для забезпечення можливої конфіскації майна та подальшого забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Частиною 3 ст. 170 КПК України регламентовано на які об`єкти може бути накладено арешт (на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права), а також чітко визначено осіб, у власності яких має перебувати таке майно, зокрема, таке майно має перебувати у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Під час встановлення правових підстав, що зумовлює арешт майна, яке належить підозрюваному, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої..
Тому арешт рухомого майна, належного підозрюваному, обумовлюється можливим застосуванням до останнього, у випадку визнання його винним, покарання у виді конфіскації майна.
Перевіривши наявні у суду матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Положеннями ч.4 ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Врахувавши правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна, що у свою чергу направлене на досягнення дієвості цього провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
-транспортний засіб марки Renault KANGOO, 2001року випуску, државний номерний знак НОМЕР_14 та транспортний засіб марки ВАЗ 2104 1991року випску, державний номерний знак НОМЕР_15 , які належать на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено і проголошено 28.09.2023 року о 16 год. 55 хв .

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1