ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000861 від 04 серпня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в селі Кицівка, Печенізького району, Харківської області, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-30.10.2015 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки, 23.12.2015 ухвалою Дніпропетровського Апеляційного суду на підставі ст.404,407 КПК України вирок відмінено, справу направлено на новий судовий розгляд, на підставі ч.5 ст.202 КПК України, ст.20 Закону України «Про попереднє ув`язнення» звільнений по закінченню строків дії судового рішення. Звільнений від відбування покарання 30.12.2015;

-18.05.2018 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 1 місяць, на підставі ч.4 ст.70 КК України поглинути призначення покарання за вироком Красногвардійського районним судом міста Дніпропетровська від 01.02.2018 та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк попереднього ув`язнення з 08.09.2015 по 30.12.2015 включно, з розрахунком 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, 13.08.2018 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Ленінського районним судом міста Дніпропетровська від 18.05.2018 змінити в частині застосування ч.5 ст.72 КК України, зарахувати з 08.09.2015 по 30.12.2015 та з 03.02.2016 по 20.06.2017 включно із розрахунком 1 день попереднього ув`язнення за 2 дня позбавлення волі, в іншому вирок залишений без змін, у зв`язку з відбуттям покарання за вироком Ленінського районним судом міста Дніпропетровська від 18.05.2015 звільнити з-під варти;

- 20.12.2016 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки. Зарахувати за ч.5 ст.72 КПК України з 03.02.2016 23.03.2017;

- 01.08.2018 Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки, на підставі ч.4 ст.70 КПК України частково приєднати 1 місяць за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20.12.2016 до відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі зарахувати до ч.5 ст.72 КПК України з 24.03.2017 - 20.06.2017,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності, за наступних обставин.

04 серпня 2023 року близько 15 години 20 хвилин (більш точний час не встановлено) ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні палати №14 КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР, розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 13, на тумбочці біля ліжка, на якому лежав раніше не відомий йому чоловік, побачив зарядний пристрій марки «Baseus Bipow» 10000 mAh, чорного кольору. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник протиправний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, визначивши вказаний зарядний пристрійпредметом свого злочинного посягання.

Так, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий протиправний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчинюючи злочин повторно, розуміючи, що на усій території України введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, думаючи, що власник майна спить та не спостерігає за його діями, шляхом вільного доступу взяв із вищевказаної тумбочки зарядний пристрій марки «Baseus Bipow» 10000 mAh, чорного кольору, вартістю 719 гривень 50 копійок, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сховав собі під одяг.

Далі, ОСОБА_4 доводячи свій протиправний намір до кінця, вчинюючи злочин в умовах воєнного стану, утримуючи вищевказаний зарядний пристрій, покинув приміщення палати №14 КНП «Міської клінічної лікарні № 6» ДМР, отримавши змогу ним розпорядитись на власний розсуд, та таким чином таємно викрав чуже майно, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду у сумі 719 гривень 50 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним злочину, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Також, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та на підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням, з покладенням обов`язків, передбаченими ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши обвинуваченого з під варти у залі суду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №3538 від 07.08.2023 у розмір 200 грн. та судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/104-23/27187-Д від 10.08.2023 у розмірі 956 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави судові витрати у розмірі 1156 грн.

Речові докази: зарядний пристрій марки «Baseus Bipow» 10000 mAh, чорного кольору повернути власнику за належністю; CD-R диск на якому міститься інформація про рух грошових коштів по банківських розрахункових рахунків; CD-R диск з записаним одним відео файлом; 2 ліпкі стрічки на яких сліди папілярних візернуків залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1