Справа № 932/7721/23
Провадження №1-кс/932/3521/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно працевлаштованого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, погоджене прокурором по кримінальному провадженню № 0003416 від 24.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.08.2023 року близько 18 годин 40 хвилин водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння (метамфетамін), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним транспортним засобом - технічно справного автомобіля «NISSAN LEAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_6 , рухався по вул. Павла Нірінберга, Жовтневого району м. Дніпро з боку вул. Січеславської Набережної.

Під час руху ОСОБА_4 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1 («пішохідний перехід»), та дорожньою розміткою 1.14.1, який розташований в районі буд. №2 по вул. Павла Нірінберга у м. Дніпро, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме пішохода ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину дороги зліва направо за напрямком руху автомобіля, заходів до зменшення швидкості, а вразі потреби зупинки, для надання пішоходу дороги не прийняв, продовжив рух виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла: масивного синця правої половини обличчя (на верхній та нижній повіці

правого ока з переходом на спинку носу, скроневу та виличну область, з частковим переходом на проекцію правої гайморової пазухи та вгору в лобну область) з підшкірною гематомою та садном в лобній області на тлі синця, тупої травми правої кисті з переломом проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті, синцями та саднами 1-3-го пальців правої кисті, п?яти синців на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки від верхньої до середньої третини, на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на тильній поверхні лівої стопи з переходом на 1-3-й пальці, на зовнішній поверхні правого гомілковостопного суглобу з переходом на стопу, п?яти саден на нігтьовій фаланзі 3-го пальця лівої кисті, на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, на внутрішній поверхні лівої стопи, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «NISSAN LEAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до

нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Дії ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні ним правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ч.1 ст. 286-1 КК України.

28.08.2023 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, маючому повну середню освіту, не працюючому, не одруженому, дітей неповнолітніх та малолітніх на утриманні не маючому зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 в силу ст.89 раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років.

Згідно із клопотанням, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, слідство приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний визнав підозру, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши пояснення сторони обвинувачення та сторони захисту, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З наданих матеріалів встановлено, що у провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0003416 від 24.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КПК України.

Встановлено, що 23.08.2023 року близько 18 годин 40 хвилин водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння (метамфетамін), та керуючи автомобілем «NISSAN LEAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Павла Нірінберга, Жовтневого району м. Дніпро з боку вул. Січеславської Набережної, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований в районі буд. №2 по вул. Павла Нірінберга у м. Дніпро, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме пішохода ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину дороги зліва направо за напрямком руху автомобіля, та скоїв на неї наїзд. Унаслідок ДТП пішохід отримала тілесні ушкодження.

Причетним до скоєння даного кримінального правопорушення є гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

28.09.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої, протоколом огляду, протоколом огляду транспортного засобу, протоколами допиту свідків, протоколом слідчого експерименту, висновком судово-автотехнічної експертизи, висновком судово-медичного експерта та іншими доказами.

Підозру визнає також особа, яка підозрюється у вчиненні злочину.

Тому з урахуванням досліджених матеріалів, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286-1 КПК України.

Аналізуючи ризики, на які посилається прокурор, слід відмітити, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено кримінальне покарання виключно у вигляді позбавлення волі. Тому підозрюваний може переховуватись від слідства й суду. Відтак, цей ризик є доведеним.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то цей ризик не доведений, оскільки ґрунтується лише на припущеннях. Так, свідки й потерпіла вже допитані, а експерти надали свої висновки, тому вплив на них не призведе до зміни доказів, а відтак не матиме вирішального значення для кримінального провадження. Також підозрюваний визнає підозру, тому впливати на потерпілих, свідків і т.д. підозрюваний не буде.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та доведеність лише ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків у місці проживання, відсутність судимостей, вважаю, що підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту немає. Такий запобіжний захід є надмірним та не буде відповідати ані обставинам кримінального провадження, ані тяжкості вчиненого злочину.

В даному випадку, враховуючи обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого злочину, єдиним достатнім запобіжним заходом може бути особисте зобов`язання.

Прокурором не доведено, що виключно домашній арешт може запобігти усім ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого, та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 179, 181, 184, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного такі обов`язки:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатися з м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора;

-пройти курс лікування від наркозалежності, утримуватись від керування транспортними засобами у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

Роз`яснити підозрюваному та повідомити письмово під розпис, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід, а також на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, а якщо справа перебуватиме в провадженні суду на прокурора.

Ухвала діє до 26.11.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ