УХВАЛА

10 січня 2024 року

м. Київ

справа № 159/7433/21

провадження № 51-7742 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ковельського міськрайонного Волинської області від 27 червня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року,

встановив:

Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 зазначає про незаконність вироку Ковельського міськрайонного Волинської області від 27 червня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому не вказує таких порушень КПК, які з огляду на положення 370, 404, 412, 413 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Натомість у поданій скарзі захисник фактично ставить питання про перевірку оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з тим, що не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що відповідно до ст. 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім цього, порушуючи питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження, захисник не обґрунтував підстав для такого закриття з огляду на положення статей 284, 440 КПК у їх взаємозв`язку.

Також, у поданій скарзі захисник не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно положень ч. 4 ст. 427 КПК, якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

За вимогами ст. 50 КПК повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

В той же час, захисником ОСОБА_4 на підтвердження своїх повноважень, додано копію доручення, зі змісту якого вбачається, що це доручення діє протягом строку затримання та/або тримання особи під вартою. Затримання особи та тримання її під вартою є запобіжними заходами, що застосовуються з метою та на підставах, визначених ст. 177 КПК на стадіях досудового розслідування та судового провадження.

Таким чином, відповідно до положень КПК, строк дії доручення сплив з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду, на підставі чого засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі. Отже, в порушення ч. 4 ст. 427 КПК, захисник належним чином не підтвердив свої повноваження на участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

До того ж, для забезпечення участі засудженого ОСОБА_5 під час касаційного розгляду, про що зазначає захисник у своїй скарзі, та за умови, що він перебуває під вартою, на адресу касаційного суду має надійти відповідна заява (клопотання) засудженого щодо здійснення касаційного розгляду за його участю.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ковельського міськрайонного Волинської області від 27 червня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3