справа № 488/5200/23
номер провадження № 1-кп/488/172/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2024 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, не одруженого, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 28.10.2023 о 20 год. 00 хв, знаходячись в приміщенні супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 312-А/1, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022, шляхом вільного доступу, таємно викрав з візка для продуктів мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi T9», вартістю 4050 грн., належний ОСОБА_4 , з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.

Обвинувачений вину визнав частково, суду показав, що 28.10.2023 року близько 20.00 години він зайшов до приміщення магазину АТБ, що по пр.Богоявленському за пивом, коли у приміщенні для візків в одному із них побачив мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi T9», який поклав до себе у кишеню та зайшов в магазин купити пива. Телефон забрав, бо вирішив, якщо подзвонять - віддасть господарю, якщо ні - залишить собі. Хвилин через 15 телефон разрядився, за цей час ніхто на нього так і не зателефонував. Він прийшов додому та попередньо придбавши на телефон зарядний пристрій, став його заряджати. При цьому, телефон не ввімкнув, зробив це на наступний день зранку, однак ніхто так і не телефонував. Після того він скинув усі налаштування на телефоні, щоб користуватися ним, після чого телефон відкрився, однак телефоні номери у телефонній книзі були відсутні, тому він не міг телефонувати на номери знайомих чи родичів власника. На наступний день 30.10.2023 року викрадений мобільний телефон він взяв з собою на роботу для особистого користування ним, оскільки на нього так ніхто і не зателефонував. В цей день до нього на роботу прийшли співробітники поліції, яким він видав на їх запит названий мобільний телефон. Він кається у скоєному, однак він не мав умислу на викрадення майна потерпілої, він знайшов телефон, а не викрадав його, та мав намір повернути, однак не мав змоги віднайти хазяїна.

Незважаючи на часткове визнання провини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина в інкримінованому злочині повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засідання доказів:

потерпіла ОСОБА_4 суду показав, що у вказаний день вона на таксі приїхала скупитися до супермаркету «АТБ», що по пр. Богоявленському у м.Миколаєві, водій її чекав. Поклавши продукти у візок, вона розрахувалась на касі, склала продукти у пакети та поклала їх у візок зверху на мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi T9». До магазину зайшов водій, допоміг забрати їй пакети, а мобільний телефон так і залишився у візку. По дорозі додому через хвилин п`ять вона помітила пропажу, та водій за її проханням відразу став телефонувати на номер її телефону, однак він вже був вимкнений. Вони повернулись до магазину, вона звернулась до охоронця щодо пропажи телефону, той оглянув камери відеонагляду та повідомив, що її телефон з візку відразу забрав якийсь чоловік. Надалі вона поїхала до поліції, де також їй телефонували, телефон був вимкнений. Також вже вдома близько 23 години в цей же день, та на наступний день на телефон дзвонили неодноразово її син та чоловік, телефон так і не був включений. В день викрадення, телефон був заряджений на 12 відсотків, однак з такою зарядкою телефон міг працювати ще час-півтора, у нього була гарна батарея. Близько через місяць в поліції їй було повернуто телефон. Телефонна книга була наявна, всі контакти збереглися в телефоні.

Провина обвинуваченого також підтверджується:

протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_4 про вчинений злочин від 28.10.2023 року;

Протоколом огляду місця події від 28.10.2023 року приміщення супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 312-А/1;

Протоколом огляду предмету - мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi T9»;

Висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-23/15294-ТВ, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi T9» з урахуванням зносу на момент вчинення правопорушення станом на 28.10.2023 року могла становити 4 050 грн;

зберігальною розпискою потерпілої ОСОБА_4 про отримання мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi T9»;

заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу співробітникам поліції мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi T9»;

протоколом огляду предметів від 13.11.2023 року - цифрового носію DVD-R з записом з камер відеоспостережень супермаркету «АТБ», на якому зафіксовано, як обвинувачений викрадає з візка мобільний телефон.

Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_5 приходить до наступних висновків.

З приводу доводів обвинуваченого щодо привласнення ним знахідки та, як слід, відсутності в його діях складу кримінального правопорушення.

Суд вважає за необхідне покласти у підставу свого рішення показання потерпілої ОСОБА_4 в тій частині, що відразу в день крадіжки та на наступний день вона, водій таксі, співробітники поліції та її родичі намагалися додзвонитися на її телефон, однак він був вимкнений. При цьому, зі слів потерпілої, яким у суду немає підстав невірити, з огляду на технічні характеристики її телефона, зарядка його повинна була тримати щонайменше однієї години після того, як вона залишила в магазині телефон.

Жодних підстав обмовляти обвинуваченого потерпілою ОСОБА_4 судом не встановлено, обвинуваченим шкода потерпілій відшкодована, претензій до обвинуваченого потерпіла не має, до вчинення кримінального правопорушення вони з обвинуваченим не були знайомі та в ході розгляду кримінального провадження не встановлено інших обставин, які б свідчили про упередженість потерпілої по відношенню до обвинуваченого. Потерпіла була попереджена про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Таким чином, суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого щодо розрядження телефону протягом 15 хвилин після його знахідки, щодо ввімкнення на наступний день телефону після його повної зарядки, щоб на нього зателефонувала потерпіла, щоб віднайти її місце знаходження.

Судом встановлено, що майно (мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi T9»,) фактично не вийшло з володіння потерпілої ОСОБА_4 , бо опинилося у неналежному місці, де було залишене (забуте) потерпілою.

Встановлено також, що ОСОБА_5 після викрадення мобільного телефону відразу його вимкнув. Крім того, маючи об`єктивну можливість увімкнути мобільний телефон на наступний ранок після крадіжки після його повної зарядки задля прийняття вхідних дзвінків від потерпілої та її родичів, які таким чином намагалися встановити його місце знаходження, усвідомлюючи, що власник майна може вжити відповідні заходи, таких дій не вжив, навпаки, на наступний день з метою використання телефону в особистих цілях всі налаштування телефону скинув, внаслідок чого телефон відкрився разом із телефонною книгою з номерами родичів потерпілої ОСОБА_4 , чим умисно перешкоджав появі власника з метою поновлення свого права володіння майном.

На підставі встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 мав об`єктивну можливість виявити (ідентифікувати) законного власника майна, який мав намір поновити своє право власності на майно шляхом встановлення його місця перебування, однак обвинувачений такою можливістю не скористався, а вже через день - 30.10.2023 року викрадений мобільний телефон взяв з собою на роботу для особистого користування ним, що свідчить про небажання обвинуваченого вжити жодних заходів щодо повернення майна власнику.

Такі висновки суду узгоджуються і з правовою позицією Верховного Суду України, зазначеною у постанові від 11 грудня 2014 року (справа №5-23кс14), з якої вбачається, що заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала, кому належить це майно, мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, або ж, у разі появи власника майна з метою поновлення свого права володіння майном, умисно перешкоджала йому в цьому, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Судом, також враховуються положення ст. 337 ЦК України, які регулюють цивільно-правові відносини з приводу знахідки, зокрема передбачено, що особа, яка знайшла річ, повинна негайно повідомити про знайдену річ особу, яка її загубила, а у разі якщо така особа або її місцезнаходження невідомі, то заявити про знахідку до Національної поліції або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, обвинуваченим, поміж іншого, не повідомлено в наступному у встановленому законом порядку про даний факт органів Національної поліції або органів місцевого самоврядування, а прийнято рішення через день після пригоди використовувати телефон у власних цілях.

Проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового розслідуваня за ч. 4 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує часткове визнання провини, каяття у скоєному, повне відшкодування шкоди потерпілій шляхом повернення викраденого мобільного телефону, відсутність у потерпілої до обвинуваченого жодних претензій матеріального та морального характеру, та думку потерпілої, яка просила суворо обвинуваченого не карати та не позбавляти його волі.

Обставин, що обтяжчують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого - раніше не судимого, який посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням вищевикладених обставин, які характеризують особу винного, обставин, які пом`якшують покарання, та в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості злочину та ступінь небезпечності винної особи для суспільства, для досягнення цілей покарання суд погоджується з думкою прокурора та вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Вартість експертизи слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, від призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, у відповідності зі ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у сумі 1 912 грн. за проведення судової експертизи.

Речові докази по справі - цифровий носій (диск) DVD-R - зберігати в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi T9», переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_4 - залишити останній, як власниці.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1