Справа № 366/2579/23
Провадження №1-кп/944/219/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження № 0001350 від 01.08.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не інвалід, не депутат, не одружений, не працює, раніше не судимий, солдат служби за мобілізацією 34 резервної роти у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 повинен керуватися вимогами Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарним статутом ЗСУ, ЗУ «про військовий обов`язок та військову службу», «Про оборону України», які зобов`язували останнього свято і не порушено додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, зобов`язаний неухильно та беззастережно виконати відданий йому прямим начальником наказ у зазначений термін.

Однак, в порушення вищевказаних норм законодавства України, солдат ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях, та вчинити кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, відповідно до бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту ОПБр) № НОМЕР_1 та бойового розпорядження командира НОМЕР_2 від 15.08.2022 року, яке надійшло о 09:00 годин (на здійснення переміщення в район виконання бойового завдання), командиру ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_3 , якому наказано о 12:00 годині 15.08.2022 року здійснити марш з району виконання завдань в район завантаження (посадки) м. Бородянка та у складі ешелону прибути у район розвантаження (висадки): населений пункт Демурене (Удачне), з подальшим переміщенням до населеного пункту Багатир, для передачі в оперативне підпорядкування ОСУВ «Хортиця», про що повідомити особовий склад.

В подальшому бойове розпорядження командира ОПБр № НОМЕР_1 та бойового розпорядження командира НОМЕР_4 № НОМЕР_5 від 15.08.2022 року, було доведено безпосередньо до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_3 , зокрема і ОСОБА_4 за місцем дислокації підрозділу: АДРЕСА_2 , безпосередньо шляхом оголошення командиром ІНФОРМАЦІЯ_5, капітаном ОСОБА_5 .

Разом з тим, 15.08.2022 року о 12:00 годині, солдат ОСОБА_4 , обіймаючи посаду номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_4, військової частини НОМЕР_3 та перебуваючи за місцем дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира НОМЕР_6 та бойове розпорядження № 214 від 15.08.2022 року (на здійснення переміщення в район виконання бойового завдання о 12:00 годині) та здійснити марш у складі ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_3 з району виконання завдань в район завантаження (посадки) м. Бородянка та у складі ешелону прибути у район розвантаження (висадки) населений пункт Демурене (Удачне), з подальшим переміщенням до населеного пункту Багатир, для передачі в оперативне підпорядкування ОСУВ «Хортиця», про що солдат ОСОБА_4 власноруч склав та подав рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_3 .

Таким чином, солдат ОСОБА_4 вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений підтримав клопотання прокурора про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, котрий до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не одружений, за місцем служби характеризується позитивно, повністю визнав вину, розкаявся у вчиненому, бажає надалі проходити службу, його вік та стан здоров`я. Так, згідно довідки ВЛК № 2122 від 26.06.2023 року виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдату резерву ОСОБА_4 , 1997 р. н., проведено медичний огляд у гарнізонній ВЛК № 2 НВМКЦ «ГВКГ», відповідно до якого, останній визнаний придатним до військової служби.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі.

Разом із цим, з огляду на встановлені судом обставини справи, наявність у обвинуваеного бажання продовжити службу та зобов`язання стати на шлях виправлення, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Командиру військової частини НОМЕР_3 здійснювати контроль за поведінкою військовослужбовця ОСОБА_4 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової частини, зобов`язати ОСОБА_4 , згідно з ч. 1 ст. 76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не пред`явлено.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_6