Справа № 302/1536/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/777/23, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за № 0000140, внесеному 13.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на 60 днів,до 17 лютого 2024 року, включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, - відмовлено.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за № 0000140, відомості про кримінальне правопорушення у якому 13.06.2023 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України. З клопотання убачається, що відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду від 15 червня 2023 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 11.08.2023 включно, а ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.10.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29.12.2023 включно. У кримінальному провадженні 20 грудня 2023 року, прокурор подав клопотання, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , обґрунтовуючи доводи тим, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, існування яких встановлено слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в подальшому його продовження, своєї актуальності не втратили, є реальними та існують. Так, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Прокурор також зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується, може незаконно впливати на свідків кримінальному провадженні, які станом на момент розгляду клопотання судом не допитані, судове слідство у кримінальному провадженні триває. Також прокурор вказує на те, що ОСОБА_5 не одружений, ніде не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, наразі відносно нього відкрито ще одне кримінальне провадження, яке перебуває на розгляді у Личаківському суді м. Львова за ч. 2 ст. 307 КК України, куди обвинувачений не з`являвся, у зв`язку з чим судом винесено постанову про дозвіл на його затримання та доставку до суду для вирішення питання про обрання відносно нього запобіжного заходу. Прокурор просить клопотання задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , вказує на недоведеність ризиків, зазначених прокурором у клопотанні, також звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_5 має місце постійне проживання, виявив бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації та просить змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби.

Судом встановлено, що прокурором доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 передбаченого ч.3 ст.307 КК України кримінального правопорушення. Підставами продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, тяжкість покарання яке загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, даних про його особу, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1,3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може : переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. При цьому, судом взято до уваги репутацію обвинуваченого та дані про особу ОСОБА_5 , який ніде не працевлаштований, не навчається, регулярного доходу та постійного джерела прибутку немає, стійкі соціальні зв`язки у ОСОБА_5 відсутні, не одружений, неповнолітні діти та/або непрацездатні особи на його утриманні не знаходяться, а окрім того ОСОБА_5 зареєстрований та до затримання мешкав у іншій області, а саме у місті Івано-Франківськ, що знаходиться на значній відстані від місця розгляду цього кримінального провадження - Міжгірський районний суд Закарпатської області. З огляду на вищевказане та враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на момент розгляду клопотання, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження - не зменшились, є реальними і триваючими, тому тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим і необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Також, оцінюючи в сукупності всі обставини передбачені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Водночас, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час доби, оскільки на даний час не встановлені будь-які обставини, які виключають можливість тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, тому суд вважає, що для запобігання вищезазначених ризиків застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду даного кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, суд відмовив.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просять її скасувати. Зазначає, що прокурором не аргументовано та не підтверджено жодними доказами існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Стверджує, що у кримінальному провадженні свідки допитані, експертизи проведені, тому в апелянта немає жодного наміру та підстав здійснювати вплив на свідків чи експертів або переховуватись від суду. Зазначає, що вину в скоєнні кримінального правопорушення визнає, щиро розкаюється, що йому безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про бажання вступити до лав ЗСУ. Вважає, що йому необґрунтовано відмовлено й у клопотанні про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час доби, щоб мати змогу явитись до ТЦК та стати на облік. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 змінити запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт у нічний час доби.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги від сторін кримінального провадження не надходило і стороною захисту не заявлено клопотання про бажання обвинуваченого ОСОБА_5 брати участь у розгляді апеляційної скарги, а тому апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого у судове засідання та відповідно й не вирішувалось питання про його доставку на розгляд апеляційної скарги. Разом із тим, прокурор ОСОБА_7 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги такі приписи кримінального процесуального законодавства.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, санкція частини вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин віднесено до особливо тяжких), дані про особу обвинуваченого (одружений, офіційно не працевлаштований, регулярного доходу та постійного джерела прибутку не має, не навчається, не має утриманців, зареєстрований та до затримання мешкав у м. Івано-Франківськ, у провадженні Личаківськоого районного суду м. Львів знаходиться кримінальне провадження щодо нього за ч. 2 ст. 307 КК України), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків, які ще не допитані.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про існування вказаної стороною обвинувачення наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення вини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показів.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що ризики, на які посилається прокурор, є надуманими, оскільки свого підтвердження не знайшли, - колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а відтак і про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 щиро кається у вчиненні кримінального правопорушення і не має наміру переховуватися від суду та впливати на свідків, що дає можливість обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Відхиляючи доводи апелянта у цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги та визнає безпідставними і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про бажання вступити до лав ЗСУ.

Тож, перевіривши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою без визначення розміру застави на інший, більш м`який, запобіжний захід - домашній арешт.

Тому, доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції взяв до уваги положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, у зв`язку з чим обґрунтовано не визначив йому розмір застави, при цьому відмовивши в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час доби.

При цьому, колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 199, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за № 0000140, внесеному 13.06.2023 до Єдиного реєстру досудових та продовжено щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів,до 17 лютого 2024 року, включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: