ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2469/20
Провадження №1-кп/477/149/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 30000218, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді уЖовтневому районному суді Миколаївської області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження відносно них до суду надійшло в 2017 році.

Ухвалами суду від 10 грудня 2018 року та 10 грудня 2019 року провадження в справі відносно ОСОБА_4 було зупинено до його розшуку.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Далі, ухвалою суду від 31 грудня 2020 року, провадження в справі відносно ОСОБА_4 було виділено в окреме провадження і продовжено його розшук.

30 квітня 2023 року він був віднайдений поліцією в м. Дніпро. Він надав контакті телефони і від нього відібрано зобов`язання про явку до суду.

Проте на виклик він не з`явився, тому ухвалою суду від 09 серпня 2023 року за клопотанням прокурора був наданий дозвіл на його затримання та доставку до суду для розгляду клопотання про обрання йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а провадження відносно нього зупинено.

13 листопада 2023 року він був затриманий і наступного дня доставлений до суду для розгляду клопотання.

В засіданні прокурор підтримала клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки він вчинив тяжкий злочин, раніше був засуджений за вчинення аналогічного злочину, але висновків належних для себе не зробив. Крім того вказала, що офіційно не працює, не має ні стабільного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, до того ж зник з місця проживання і ухилявся від суду.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, вказавши що не переховувався від суду. Змінив своє місце проживання, переїхавши мешкати до м.Миколаєва, де працював на будівництві, а з початком повномасштабного вторгнення збройних формувань російської федерації до України переїхав до м.Дніпро. Там він постійно мешкає і має неповнолітню дитину. І хоча він офіційно не одружений і не зазначений батьком дитини, але забезпечує співмешканку та їх дитину. Той факт, що після встановлення місця знаходження він не з`явися до суду пояснив тим, що був вимушений змінити місце проживання та номер мобільного телефону, оскільки житло, де він раніше мешкав, було знищено через пожежу. Просив не обирати йому сувору міру запобіжного заходу, оскільки не переховувався від суду і зобов`язується являтися на будь-який виклик. Акцентував, що його перебування на волі дає змогу забезпечувати належним чином співмешканку та їх неповнолітню дитину.

Захисник також заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважав, що ОСОБА_4 на волі забезпечить виконання всіх дій та рішень у кримінальному провадженні, а також надав копії заяв-характеристик позитивного змісту, складені сусідами за місцем проживання ОСОБА_4 .

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши клопотання та матеріали провадження, суд встановив наступне та прийшов до таких висновків.

19 червня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статі 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДРДР під № 0000218.

31 липня 2017 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було направлено до Жовтневого районного суду Миколаївської області, але до цьго часу провадження відносно нього не розглянуто через його розшук.

Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 194 КПК України в частині 1 передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 194 КПК України).

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті (ч. 3 ст. 194 КПК України).

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Суд, перевіривши матеріали справи та клопотання прокурора погоджується, що відносно ОСОБА_4 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що він може переховуватися від суду та може вчинити інші кримінальні правопорушення. На це вказують наявність у нього непогашеної та не знятої судимості за вчинення умисного злочину проти власності; новий злочин, в якому підозрюється в цьому провадженні, він вчинив під час іспитового строку, визначеного йому попереднім вироком суду; у нього відсутня постійна та офіційна робота, він залишив постійного місце проживання і не повідомив про це суд; злочин у вчиненні, якого він обвинувачується є тяжкими, за який йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі до шести років.

Обіцянки обвинуваченого з`являтися на виклики суд не вважає правдоподібними, оскільки за час перебування справи відносно нього в суді він з`явився тільки один раз, а потім взагалі не виходив на зв`язок і не піклувався провадженням, а в травні 2023 року не виконав своє ж зобов`язання про явку після того як його місце було встановлено під час розшуку.

Достовірних даних про наявність у нього роботи і коштів для забезпечення сім`ї він не представив, як і достовірних даних про перебування на утриманні неповнолітньої дитини та сплату на її утримання аліментів.

Тому суд, виходячи із зазначених положень КПК України, вбачає можливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою .

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України суд вважає необхідним визначити заставу обвинуваченому в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працезданих громадян, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти і буде вважатися таким, відносно якого обрано запобіжний захід у виді застави з покладенням обов`язків, визначені п.п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПУ України, які будуть його контролювати та стимулювати до належної процесуальної поведінки.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 181, 194, 331, 369-372, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали до 11 січня 2024 року.

Відповідно до статті 182 КПК України визначити розмір застави в розмірі 50 п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривен, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого, після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду, протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави. На підставі ч.5 статті 194 КПК України покласти на обвинуваченого у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає без дозволу суду; утримуватись від спілкування з свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня складення повного тексту ухвали, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з дня вручення повного тексту ухвали.

В засіданні було проголошено резолютивну частину ухвали, її повний текст складено на 16 листопада 2023 року для оголошення о 12:45.

Головуючий: суддя ОСОБА_1