Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/552/19
УХВАЛА

Іменем України

12.02.2024 рокум. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 5 квітня 2019 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинської Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 25 січня 2019 року прийшов погостювати до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Зайшовши через незачинені вхідні двері до вищевказаного будинку ОСОБА_4 побачив, що господар будинку відпочиває та в кухонній кімнаті знаходиться електрична настільна плитка на одну конфорку з відкритою спіраллю та електрична акумулятора лампа «yajia yj-188 6 ty 21 led» й у нього виник намір на викрадення даного майна. ОСОБА_4 маючи на меті таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що господар будинку в цей час відпочиває та його не помічає, у відсутності сторонніх осіб, таємно, повторно викрав настільну плитку на одну конфорку з відкритою спіраллю та акумулятору електричну лампу «yajia yj-188 6 ty 21 led», що належали ОСОБА_7 , який тимчасово проживав за вищезазначеною адресою.

Згідно з висновком товарознавчої експертизи № 1442/1541/19-27 від 18 квітня 2019 року вартість настільної електричної плитки на одну конфорку з відкритою спіраллю складає 327,75 грн, акумуляторної електричної лампи «yajia yj-188 6 ty 21 led» складає 225,90 грн.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 553,65 грн.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заявили про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дійшов до такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення діяння в якому особа обвинувачується) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а згідно зі ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення діяння в якому особа обвинувачується) є злочином середньої тяжкості, за санкцією якого передбачено кримінальне покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Зі змісту пред`явленого обвинувачення відомо, що діяння у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується у цьому кримінальному провадженні мало місце 25 січня 2019 року, відповідно з часу вчинення діяння минули строки давності.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 12 « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Отже, для закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 ст. 49 КК України необхідна згода обвинуваченого, закінчення з дня вчинення кримінального правопорушення строків давності, не вчинення особою обвинуваченого злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років, відсутність ухилення від досудового розслідування або суду.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 не оголошувався в розшук.

Зміст судового провадження щодо обвинуваченого не свідчить про його ухилення від суду.

Кримінальне провадження також не містить фактичних даних, що свідчать про ухилення ОСОБА_4 від досудового розслідування або про вчинення ним визначеного кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що йому відомо про те, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності є закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Невизнання особою вини у вчиненні правопорушення не може бути перешкодою звільненню від кримінальної відповідальності за наявності згоди на це, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року в справі № 730/67/16-к.

Отже, на переконання суду у цьому кримінальному провадженні існують у сукупності обставини, що дають підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття з цих підстав кримінального провадження.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Такий самий по суті висновок міститься в постанові Верховного Суду від 10 серпня 2021 року в справі № 161/694/20.

У постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, Верховний Суд зробив висновок, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Тобто процесуальні витрати за проведення судових експертиз, що понесені органом досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, мають бути віднесені на рахунок держави.

Питання про речові докази підлягають вирішенню згідно з положеннями ст. 100 КПК України. Речові докази у виді електричної плитки на одну конфорку з відкритою спіраллю та акумуляторної лампи, що знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_7 , підлягають залишенню йому як законному володільцю.

Заходи забезпечення кримінального провадження у цьому кримінальному провадженні не застосовані.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. 284 КПК України,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України згідно зі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрити.

Процесуальні витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.

Речові докази у виді електричної плитки на одну конфорку з відкритою спіраллю та акумуляторної лампи, що знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_7 , залишити йому як законному володільцю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області.

Повний текст ухвали проголошений 16 лютого 2024 року.

Суддя ОСОБА_1