КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 05 жовтня 2023 року, апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року, відносно,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Липівці, Перемишлянського району, Львівської області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 (із змінами, внесеними згідно із Законами № 270- VI від 15.04.2008, № 1508- IVвід 11.06.2009, № 2808- VI від 21.12.2010; в редакції Закону № 3207- VIвід 07.04.2011), ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 ( ст.. 115 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270 VIвід 15.04.2008 та № 1707- VI від 05.11.2009), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (із змінами, внесеними згідно із Законами № 270- VI від 15.04.2008 та № 1707- VI від 05.11.2009), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121 (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1707- VI від 05.11.2009), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 (у редакції Закону № 170 від 21.09.2006) КК України, -

за участю: прокурорів захисника в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 10 листопада 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000268 від 27.03.2023.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просила, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання. Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому до 10 листопада 2023 року включно, залишати своє місце проживання, за виключенням надання невідкладної медичної допомоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без відома

слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими, іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт

(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з

України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк виконання обов`язків, покладених на підозрюваного, визначити в межах строку досудового розслідування, до 10 листопада 2023 року включно.

Вважає, що оскаржувана ухвала не ґрунтується на вимогах закону та підлягає скасуванню, через невідповідність суду фактичним обставинам кримінального провадження та через істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства України.

На думку захисника, слідчим суддею не забезпечено додержання вимог ст. 2 КПК України, а саме повного та неупередженого судового розгляду, оскільки при прийнятті рішення не враховано вік і стан здоров`я ОСОБА_6 , його репутацію та досягнення під час несення служби; наявність у підозрюваного державних нагород та відзнак, отриманих як за час роботи в правоохоронних органах, так і під час участі в АТО та під час виконання завдань по відсічі ворога на території України, тощо.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання не досліджено наявні в додатках до клопотання копії матеріалів, а також матеріали надані стороною захисту.

Зауважує, що зміст оскаржуваного рішення повністю співпадає із змістом клопотання, в якому відсутні відомості про наявність будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що клопотання, матеріали додані до клопотання, та матеріали кримінального провадження № 0000268 від 27.03.2023 р. (що виділено з КП № 0001029 від 25.11.2013 р.), не містять доказів причетності ОСОБА_6 до спричинення 18.02.2014 р. будь-кому з потерпілих тілесних ушкоджень, чи до вбивств, які відбулись на Майдані 18.02.2014 р.

Крім того, відсутні докази того, що ОСОБА_6 отримував та виконував незаконні накази чи давав комусь вказівки бити протестувальників чи стріляти в них, оскільки станом на 18.02.2014 р. він займав посаду помічника начальника штабу БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Львівській області.

Також, ОСОБА_6 під час несення служби по охороні громадського порядку в місті Києві 18.02.2014 р. будь-який спецзасіб не застосовував, підлеглих він не мав. Таким чином, висновок органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_6 нібито діяв на виконання явно злочинних наказів, не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а тому це є припущенням, а не встановленим фактом.

На переконання захисника, та обставина, що підозрюваний знаходився у відрядженні 18 лютого 2014 року в м. Києві не дає підстав підозрювати, що він перевищив надані йому Законом України «Про міліції» та відповідними Інструкціями та Наказами повноваження під час масових заворушень, які відбувалися в ці дні в центрі міста одночасно з мирними протестами громадян.

Апелянт звертає увагу на те, що жоден з доданих до клопотання додатків, як і саме клопотання, не містить посилання на ризики, які б прямо або опосередковано, або хоча б якось стосувалися ОСОБА_6 , однак вони стосувалися: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та інших осіб, але не ОСОБА_6 .

Зауважує, що ОСОБА_6 жодного разу не проігнорував виклику до органу досудового розслідування чи суду, та не вчиняв дії, що можуть свідчити про те, що він або почне переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Також, ОСОБА_6 активно допомагає встановити обставини подій на Майдані в період з листопада 2013 року по лютий 2014 року, в тому числі надаючи слідству покази як свідок та підозрюваний.

Звертає увагу на характеризуючи дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, учасник АТО, раніше не судимий, позитивно характеризується.

Сторона захисту вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що обставини, які зазначені у клопотанні виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою.

04 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові заперечення прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на апеляційну скаргу, в яких просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурорів, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 27 березня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000268, у тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 (із змінами, внесеними згідно із Законами № 270- VI від 15.04.2008, № 1508- IVвід 11.06.2009, № 2808- VI від 21.12.2010; в редакції Закону № 3207- VIвід 07.04.2011), ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 ( ст.. 115 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270 VIвід 15.04.2008 та № 1707- VI від 05.11.2009), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (із змінами, внесеними згідно із Законами № 270- VI від 15.04.2008 та № 1707- VI від 05.11.2009), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121 (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1707- VI від 05.11.2009), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 (у редакції Закону № 170 від 21.09.2006) КК України.

Вказане кримінальне провадження 27 березня 2023 року виділено із кримінального провадження №0001029, у якому ОСОБА_25 20.03.2023 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції Закону від 21.09.2006).

Першим заступником Генерального прокурора України 02.05.2023 у кримінальному провадженні № 0000268 від 27.03.2023 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 20 червня 2023 року.

02 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001175 повідомлено про підозру колишньому помічнику начальника штабу БМОП «Беркут» ГУМВС України в Львівській області ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України.

06 червня 2023 року матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України, постановою прокурора виділено із кримінального провадження № 0001175 в окреме провадження за № 0000478, яке, у свою чергу, 09.06.2023 об`єднано із кримінальним провадженням № 0000268 від 27.03.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 20 вересня 2023 року.

14 липня 2023 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001029 від 25.11.2013 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 КК України.

17 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000268 від 27.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258, ч. 2 ст. 262 КК України.

17 липня 2023 року матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 КК України, постановою прокурора виділено із кримінального провадження № 0001029 в окреме провадження за № 0000622, яке у свою чергу, цього ж дня об`єднано із кримінальним провадженням № 0000268 від 27.03.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19липня 2023 року стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 вересня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року строк досудового розслідування продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 20 березня 2024 року.

Оскаржуваною ухвалою продовжено підозрюваному ОСОБА_6 раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 листопада 2023 року включно.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 (із змінами, внесеними згідно із Законами № 270- VI від 15.04.2008, № 1508- IV від 11.06.2009, № 2808- VI від 21.12.2010; в редакції Закону № 3207- VI від 07.04.2011), ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 ( ст.. 115 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270 VIвід 15.04.2008 та № 1707- VI від 05.11.2009), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (із змінами, внесеними згідно із Законами № 270- VIвід 15.04.2008 та № 1707- VI від 05.11.2009), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121 (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1707- VI від 05.11.2009), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 (у редакції Закону № 170 від 21.09.2006) КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, те що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та висновку про обґрунтованість повідомленої йомупідозри.

Відтак, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, та конкретні обставини кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, зокрема тим, що ОСОБА_6 вчиняв інкриміновані йому злочини у співучасті з іншими керівниками державних та правоохоронних органів, які на теперішній час ухиляються від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із чим оголошені у розшук, а також судом стосовно них, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою. Варто врахувати, що ОСОБА_6 має міцні зв`язки із керівниками та працівниками правоохоронних органів, в тому числі з колишнім Міністром внутрішніх прав ОСОБА_13 , який на даний час переховується від органів слідства та суду та території Російської Федерації та очолює благодійний фонд «Юго-Восток». Крім того, вказаний ризик наявний з огляду на те, що підозрюваний неодноразово викликався до Державного бюро розслідувань та Офісу Генерального прокурора, однак, ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце прибуття, на виклики до Державного бюро розслідувань та Офісу Генерального прокурора неодноразово не з`явився без поважних причин, не повідомивши при цьому про наявність поважних причин своєї неявки, передбачених ч. 1 ст. 138 КПК України. Так, 13.06.2023, 27.06.2023, 03.07.2023 повістками слідчого Державного бюро розслідувань, надісланими за місцем проживання, ОСОБА_6 викликався відповідно на 11 год. 00 хв. 21.06.2023, на 10 год. 00 хв. 03.07.2023, на 10 год. 00 хв. 07.07.2023. Проте від виконання свого обов`язку підозрюваного прибути за викликами слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій за його участі ухилився, на виклики без поважних причин не з`явився, не повідомивши про наявність поважних причин своєї неявки.

Водночас, відповідно до клопотань адвоката ОСОБА_5 , яка на підставі договору про надання правової допомоги від 01.06.2023 та ордеру від 01.06.2023 № 1311302 надає правову допомогу ОСОБА_6 , від 30.06.2023 та від 11.07.2023, підозрюваний продовжує перебувати на стаціонарному лікуванні в КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова». Водночас, відповідно до листа КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» від 07.07.2023 № 260201-вих-83463 ОСОБА_6 з 10.06.2023 по 03.07.2023 проходив стаціонарне лікування у КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова», після чого виписаний на амбулаторне долікування згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 51033, оскільки його стан покращився. Однак, незважаючи на це ОСОБА_6 за викликами на 03.07.2023 та 07.07.2023 до слідчого також не з`явився.

Зазначена обставина в сукупності з іншими вищенаведеними вказує на те, що ОСОБА_6 у вищеописаний період часу, у який, виходячи з його доводів, він перебував на стаціонарному лікуванні, неодноразово залишав медичні заклади, перебував у різних локаціях на території м. Львова у зв`язку із вирішенням різного роду питань, що, у свою чергу, вказує на наявність у нього об`єктивної можливості з`явитися за викликами до Офісу Генерального прокурора та Державного бюро розслідувань, однак він, обґрунтовуючи свої неодноразові неявки проходженням лікування, від явки за викликами умисно неодноразово безпідставно не з`явився.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявним, оскільки на теперішній час слідчими Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора продовжується здійснення досудового розслідування за усіма фактами перешкоджання посадовими особами державних та правоохоронних органів у період листопада 2013 року - лютого 2014 року проведенню зібрань громадян у м. Києві, що призвело до масових жертв серед протестувальників, а також за фактами їх вбивств та інших злочинів, пов`язаних із незаконною протидією протестним акціям.

Таким чином слідчими та прокурорами продовжується збір доказів: вилучення документів, допити свідків та потерпілих, проведення слідчих експериментів, призначення експертиз тощо, а тому загроза протидії встановленню усіх обставин подій є актуальною, а за окремими фактами зареєстровано ряд кримінальних проваджень.

Також встановлено, що 18-20.02.2014 у центральній частині м. Києва посадовими особами Управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві за усним наказом ОСОБА_16 знищувались службові документи, які у тому числі стосувались залучення та використання у цей період підрозділів органів внутрішніх справ та застосування співробітниками спеціальних засобів до мітингувальників (арк. 30 висновку службового розслідування МВС України від 24.04.2014). Відповідно до висновку за результатами службового розслідування від 15.06.2015 за фактами подій, які мали місце у 2014 році за участю працівників ПМОП «Беркут» ГУМВС України в м. Києві службова документація ПМОП «Беркут» рахується втраченою у період з 20 по 25.02.2014 року.

Відповідно до висновку службового розслідування від 12.11.2014, проведеного на підставі наказу ГУМВС України в Львівській області від 11.11.2014 № 2658 за фактом знищення журналів, книг, справ, комп`ютерної техніки та іншої журнально-бланкової документації, встановлено, що 20.02.2014 знищено вогнем службову документацію. При цьому службове розслідування як голова комісії проводив сам підозрюваний ОСОБА_6 , який по 09.06.2023 продовжував займати посаду заступника командира - начальника штабу БПОП ГУ НП у Львівській області та входить до кола осіб, які спільно з ОСОБА_25 підозрюються у вчиненні приховування слідів злочинів - привласненні вогнепальної зброї та знищення службової документації. Вказане підтверджує, що ОСОБА_6 вчиняє активні дії щодо знищення, переховування та спотворення документів та речей (знарядь злочину), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано тим, що характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характеризують його як особу із зв`язками в Національній поліції України, здатну до протидії досудовому розслідуванню шляхом впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних, фальсифікації доказів причетності тої чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення. При цьому зазначені кримінальні правопорушення вчинялись підозрюваним із іншими працівниками правоохоронних органів, у тому числі, керівниками, які на теперішній час переховуються від органів досудового розслідування та суду, або продовжують займати керівні та рядові посади в ліквідаційній комісії ГУМВС України в Львівській області, в ГУНП в Львівській області, МВС та Національній поліції України.

У зв`язку з цим слід враховувати також і ризик перешкоджання з боку підозрюваного, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки він, володіючи відомостями щодо осіб потерпілих, свідків, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі. Також, ОСОБА_6 матиме змогу впливати на інших обвинувачених, а саме ОСОБА_26 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , в групі з якими він вчинив зазначені дії, обвинувальні акти щодо яких перебувають на розгляді в судах і, які обвинувачуються у вчиненні вищезазначених злочинів. Так, 10.05.2023 під час санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 серед іншого, було виявлено та вилучено питання щодо проведення допиту з приводу відрядження працівників підрозділу «Беркут» в Львівській області в 2014 році до м. Києва для здійснення охорони громадського порядку. Також, виявлено та вилучено паперовий «стікер» з записаним мобільним телефоном колишнього командира БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_26 .

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.

У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

В сукупності із викладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 ,а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, учасник АТО, раніше не судимий, позитивно характеризується, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості продовження до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не враховано під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Окрім того, слідчим суддею з урахуванням обставин справи та врахувавши те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які вчинені із застосуванням насильства, які спричинили загибель людей, не визначив підозрюваному розмір застави при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/40317/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_30

Провадження 11сс/824/5996/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК