ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/728/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/414/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 382 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Люботинського міського суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358, частиною 1 статті 382 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000111 від 14.05.2023, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Люботинського міського суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, який раніше судимим не був, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358, частиною 1 статті 382 КК України, та засуджено з призначенням йому покарання:

- за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за частиною 4 статті 358 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

- за частиною 1 статті 382 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до статті 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що знаючи порядок видачі посвідчення водія та допуск до керування транспортним засобом, визначений чинним законодавством, не бажаючи дотримуватися його вимог, з метою отримання документу, що посвідчуватиме його особу та спеціальний статус у частині підтвердження його права на керування транспортними засобами, маючи умисел на пособництво у виготовленні підробленого офіційного документу - посвідчення водія, з метою його подальшого використання, восени 2019 року, більш точний час та дату вчинення кримінального правопорушення не встановлено, передав невстановленим особам свої персональні данні, своє фото та грошові кошти у сумі 300 доларів США за виготовлення підробленого документу посвідчення водія та у подальшому, влітку 2020 року, більш точний час та дату не встановлено, в невстановленої особи отримав фіктивне посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 21.04.2017, категорії «В» та «С» на власне ім`я, яке було незаконно виготовлене та почав зберігати його з метою подальшого використання при керуванні транспортним засобом.

Після цього, 13.05.2023 приблизно о 12:30 год. ОСОБА_8 , рухаючись автомобілем «Mersedes-benz», д.н.з. « НОМЕР_2 », по вул. Шевченка в м. Люботин, Харківського району, Харківської області в бік виїзду з міста був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху.

При перевірці документів ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що не має права на керування транспортними засобами, так як у встановленому законом порядку вони в нього були вилучені, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав, завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 21.04.2017, категорії «В» та «С» на власне ім`я.

Окрім того, постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 у справі №641/7667/17 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років. Крім того, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 у справі № 644/5622/17 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років

Однак, ОСОБА_8 , достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, які набрали законної сили, та будучи ознайомлений з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, в порушення статті 129-1 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч постанов суду, 13.05.2023 близько 12:30 год., рухаючись по вулиці Шевченка у м. Люботин, Харківського району, Харківської області, керував транспортним засобом «Mersedes-benz», д.н.з. « НОМЕР_2 », та після чого, був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції за порушення правил Дорожнього руху, чим умисно не виконав постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.11.2023 у справі № 641/7667/17 та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 у справі № 644/5622/17.

Не погоджуючись із вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_8 засудженим за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, за частиною 1 статті 382 КК України - у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Призначити ОСОБА_8 покарання за частиною 4 статті 358 КК України у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_8 звільненим на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання мав застосувати положення статті 69-1 КК України, оскільки обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, що зобов`язує суд призначити покарання за правилами статті 69-1 КК України.

Прокурор зазначає, що санкція чачстини 4 статті 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років. Отже, максимальне покарання призначене ОСОБА_8 за частиною 4 статті 358 КК України із застосуванням статті 69-1 КК України, повинно бути не більше 1 року 4 місяців обмеження волі.

Будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, причини свого не прибуття не повідомив.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

З вироку суду вбачається, що судовий розгляд відбувся відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, з врахуванням цього, суд першої інстанції встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_8 за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358, частиною 1 статті 382 КК України, тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються, та у відповідності до частини 2 статті 394, статті 404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок суду в частині правильності призначення ОСОБА_8 покарання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання є слушними, з огляду на наступне.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Відповідно до вимог статті 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вказаних положень закону України про кримінальну відповідальність та не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме статтю 69-1 КК України, що у даному випадку є підставою для зміни вироку суду у відповідній частині.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до статті 66 КК України, врахував обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Санкція частини 4 статті 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років. Таким чином, відповідно до приписів статті 69-1 КК України максимальне покарання за частиною 4 статті 358 КК України не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Суд першої інстанції, всупереч вищезазначеним вимогам закону, призначив ОСОБА_8 покарання за частиною 4 статті 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, яке перевищує дві третини максимального строку, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню - статті 69-1 КК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок у відповідній частині зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування статті 69-1 КК України.

Керуючись статтями 405, 407, 408 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Люботинського міського суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

- за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за частиною 1 статті 382 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_8 покарання за частиною 4 статті 358 КК України, із застосуванням статті 69-1 КК України у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України вважати ОСОБА_8 звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строк 3 (три) роки.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: