ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

обвинуваченої (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ((в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000819 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, яка має на утриманні малолітню дитину, 2010 року народження, зареєстрованого та постійного місця проживання не має, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24.12.2023 року.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а отже, будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання її винуватою, а також враховуючи той факт, що обвинувачена не має постійного місця проживання, існує реальний ризик того, що обвинувачена може переховуватися від суду, тобто існують ризики, зазначені у клопотанні прокурора та передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Також судом було взято до уваги, що матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою, тож суд прийшов до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченої перебувати на волі.

З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд вважав недоцільним визначати їй розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року скасувати та обрати обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вказує, що суд дійшов до помилкового висновку щодо існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України у вигляді переховування обвинуваченої від суду та недоцільності застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також, на думку апелянта, у порушення ст. 178 КПК України суд не врахував обставини, які обумовлюють можливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме те, що обвинувачена має міцні соціальні зв`язки постійне місце проживання поза межами м. Дніпро, неповнолітню доньку та інших родичів, а також не має наміру скоювати інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченої та її захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0000819 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки лише запобіжний захід в виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків під час розгляду справи.

Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Так, згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд правильно встановив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти, тобто зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченої від суду продовжує існувати, бо під загрозою можливого покарання обвинувачена ймовірніше за все прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки не має зареєстрованого та постійного місця проживання. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченою не будуть вживатися перешкоди відправленню правосуддя у спосіб неявки в судові засідання - судом не встановлено. Також наразі в Україні діє воєнний стан, що саме по собі підвищує ймовірність настання встановленого щодо обвинуваченої ризику.

Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що зазначений ризик не зменшився та не перестав існувати, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде ефективним та доцільним для запобігання цьому ризику.

Тож, на думку колегії суддів, доводи захисника про відсутність заявленого прокурором та встановленого судом ризику є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та нівелювання вказаного ризику, тому судом першої інстанції обґрунтовано продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає також і на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановлені оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4