Номер справи 696/1175/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.309 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.309 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні 19 лютого 2024 захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, посилаючись на ту обставину, що з дня події зазначеного кримінального правопорушення, в якому обвинувачується його підзахисний, минуло більше трьох років, а тому відповідно до ст.49 КК України наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, проти звільнення від кримінальної відповідальності із вказаних захисником підстав не заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та закриття в цій частині кримінального провадження. Вказав, що станом день звернення захисника обвинуваченого з вказаним клпотанням строки, визначені ст.49 КК України, у вказаній частині минули.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в частині, що стосуються заявленого клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні від 02 лютого 2018 року під №0000055 ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 01 лютого 2018 року близько 14 години 00 хвилин, попередньо заручившись підтримкою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , наддавши останнім неправдиві відомості про дозвіл на демонтаж металевої огорожі та подальшим її вивозом, з метою крадіжки майна, на автомобілі «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 , умисно, таємно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, приїхав з зазначеними особами до Селянського (фермерського) господарства «Умекс», що розташоване в адміністративних межах села Михайлівка, Кам`янського району Черкаської області, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_11 . Після чого, з метою полегшення доступу до зазначеної огорожі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 здійснили розчищення дикоростучих насаджень навколо, а ОСОБА_9 , за допомогою газорізального обладнання, здійснив демонтаж частин металевої огорожі, загальною вагою 206 кілограм, вартістю 6 гривень за 1 кілограм, на загальну суму 1236 гривень. У подальшому, ОСОБА_4 переніс частину демонтованої огорожі на дорогу та разом з ОСОБА_10 завантажили її до його автомобіля і разом з останнім намагались поїхати із місця пригоди, однак, через обставини, що не залежали від їх волі, не довів злочин до кінця, так як свідок ОСОБА_12 зупинив вказаний автомобіль і затримав.

За вказаних обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до чинної редакції ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, а також інші диференційовані строки давності щодо більш тяжких кримінальних правопорушень.

Згідно з частиною 3 вказаної статті, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до санкції ч.1 ст.185 КК України (у чинній редакції) вказане кримінальне правопорушення карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ст.12 КК України (у чинній редакції) кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України (у редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018), віднесено до категорії проступків, оскільки за його вчинення, зокрема передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Частиною другою статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, крім випадків, коли пізніше прийнятий закон поліпшує становище особи (зворотня дія закону про кримінальну відповідальність).

Санкція ч.1 ст.185 КК України (у редакції, що була чинною на час вчинення інкримінованого діяння) передбачала кримінальне покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

У даному випадку, із урахуванням приписів ч.2 ст.4 КК України, для цілей визначення виду кримінального правопорушення та застосування диференційованих строків давності, передбачених ч.1 ст.49 КК України, підлягає застосуванню редакція норм закону про кримінальну відповідальність, що мають більш сприятливі наслідки та поліпшують становище особи, а саме:

- чинна редакція ст.12 КК України, оскільки з урахуванням санкції ч.1 ст.185 КК України (у редакції на момент вчинення інкримінованого діяння) вказане кримінальне правопорушення наразі відноситься до кримінальних проступків;

- редакція ч.1 ст.185 КК України, яка є чинною станом на день розгляду заявленого захисником обвинуваченого клопотання, оскільки не передбачає покарання у виді позбавлення волі, натомість редакція, яка була чинною станом на момент вчинення інкримінованого діяння, передбачала покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000187 від 11 квітня 2018 року, яке об`єднане з кримінальним провадженням №0000055 від 02 лютого 2018 року, в одне провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 21 лютого 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України (у редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, минуло три роки.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. За таких обставин строк давності обчислюється заново з моменту події, якою було зумовлене переривання такого строку.

Судом встановлено, що з часу події інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, сплинув строк понад шість років.

Якщо ураховувати переривання строку давності через вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України (у чинній редакції) класифікується як тяжкий злочин, із урахуванням ч.3 ст.49 КК України, з моменту події вказаного кримінального правопорушення (21 лютого 2018 року) минуло понад 5 років та 11 місяців.

Згідно з ч.2 ст.49 КПК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки останній ухилявся від суду.

04 вересня 2023 року судом постановлено ухвалу, якою вирішено відновити судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у зв`язку зі встановленням його місцезнаходженням.

У пунктах 59-60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №735/1121/20 викладено висновки щодо застосування норми права, відповідно до яких: у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Таким чином, враховуючи, що з моменту переривання строку давності інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, а саме з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яким є 21 лютого 2018 року, минуло понад 5 років та 11 місяців, та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від суду у період часу з 09 серпня 2023 року по 04 вересня 2023 року, тобто менше місяця, суд приходить до висновку, що на даний час закінчився загальний строк давності у п`ять років, що визначений ч.2 ст.49 КК України для кримінальних проступків, що є підставою для звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

За приписами ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до ч.1 ст.286 цього Кодексу звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Судом обвинуваченому роз`яснено суть обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності. Обвинувачений вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав, підтвердив, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, та наполягав на задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги викладене та враховуючи, що закінчення строків давності, відповідно до вимог ст.49 КК України, є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, клопотання захисника та обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності підлягає до задоволення в повному обсязі.

Розглядаючи зазначене клопотання суд не може вирішити питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, оскільки відповідно до ч.4 ст.286 Кримінального процесуального кодексу України клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, а тому суд позбавлений можливості продовжити дослідження доказів та встановлення обставин інкримінованого кримінального правопорушення.

Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №552/5595/18.

У постанові від 25 лютого 2021 року у справі №192/3301/16-к Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

У постанові від 24 травня 2021 року у справі №522/2652/15-к Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду серед іншого зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст.372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а тому кримінальне провадження щодо нього в цій частині підлягає закриттю, а судовий розгляд в частині висунутого ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та ОСОБА_7 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.309 КК України, має бути продовжений.

Запобіжний захід як під час досудового розслідування даного кримінального провадження, так і під час його судового розгляду, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, не застосовувалися.

Цивільного позову у межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, не заявлено та процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів у межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі ст.ст.12, 15, 49, ч.1 ст.185 КК України, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 02.02.2018 під №0000055, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- шість металевих швелерів та п`ять частин металевих сіток-решіток залишити за належністю ОСОБА_12 , звільнивши останнього від зобов`язань за зберігальною розпискою після набрання ухвалою законної сили;

- кисневий балон, газовий балон, з`єднувальні шланги, газорізальний пристрій, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП№2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, - повернути за належністю ОСОБА_13 після набрання ухвалою законної сили;

- автомобіль ВАЗ 21011 д.н. НОМЕР_1 залишити за належністю ОСОБА_14 , звільнивши останнього від зобов`язань за зберігальною розпискою після набрання ухвалою законної сили.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.309 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Ухвала, в частині закриття кримінального провадження, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний тест ухвали оголошений об 11 год. 50 хв. 20 лютого 2024 року.

Суддя ОСОБА_1