Справа № 127/2956/22
Провадження №11-кп/801/1088/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2021 за №0000526,

якою продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 03.11.2023 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України раніше не судимий,

- який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 187 Кримінального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивувала тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання на строк до 10 років позбавлення волі. На думку прокурора, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість покарання, зможе переховуватись від суду, а також чинити тиск на потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, наголосивши на тому, що він не винуватий у вчиненні злочину, який йому інкримінують.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив змінити його підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічну пору доби. Зауважив, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні, а винуватість ОСОБА_7 не доведена в судовому засіданні.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2023 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжено на 60 днів, з 05 вересня 2023 року до 23.59 години 03 листопада 2023 року.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд першої інстанції враховував положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Вказав, що вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. На цей час судове слідство не завершене, а тому вирішення зазначеного питання на цій стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховував, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства. Судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) не завершене. У судових засіданнях прокурор неодноразово зазначав про те, що в межах іншого кримінального провадження потерпілий заявляв про вчинення на нього тиску з боку ОСОБА_7 , внаслідок чого потерпілий змінив свої показання у суді. За зазначеним фактом прокурор ініціював питання про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та 22.11.2022 вніс відповідні відомості до ЄРДР за статтею 386 КК.

Крім того, суд також враховував, що об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надано не було. В судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому суд вважав, що правові підстави для зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу відсутні. Натомість, враховуючи положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення зазначених вище ризиків, суд вважав за доцільне продовжити ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2023 року та звільнити його з під варти під особисте зобов`язання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та не законною, вважає, що висунута йому підозра є необґрунтованою, а заявлені прокурором ризики є недоведеними. Звернув увагу суду на те, що інкримінований йому злочину він не вчиняв, про що потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні неодноразово надавав покази, що жодного відношення до скоєння вказаного злочину він не має.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на наявність ризиків, передбачених КПК України, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

В судове засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 не з`явився з поважних причин, не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги обвинуваченого за його відсутності.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не просив суд забезпечити його особисту участь в судовому засіданні, у зв`язку з чим завчасно повідомлявся через ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про розгляд його ж апеляційної скарги, інших заяв про його бажання брати особисту участь у її розгляді до апеляційного суду не надходило.

Прокурор за таких підстав не заперечував проти розгляду апеляційної скарги обвинуваченого у його відсутність та відсутність його захисника, а тому судовий розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , оскільки вказане не перешкоджає проведенню даного судового розгляду та не буде порушено право на захист обвинуваченого.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За правилами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, можливість незаконно впливати на потерпілого, його репутацію та майновий стан, тому вважав, що застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченими частиною 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати на час розгляду клопотання.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції, оскільки вважає його законним, обґрунтованим і вмотивованим виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого про відсутність існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду або незаконно впливати на потерпілого, суд бере до уваги те, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Крім того, колегія суддів також не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо скасування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.187 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, в розумінні ст.89 КК України є особою раніше не судимою. Тому з урахуванням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його наслідків, а саме його вчинення із застосуванням насильства, невизнання обвинуваченим своєї вини, заперечення фактичних обставин кримінального правопорушення, а також тяжкості кримінального покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Окрім того, рішення суду про продовження строку тримання під вартою цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На переконання колегії суддів, саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, оскільки судове слідство іще не завершене, вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Колегія суддів також бере до уваги, що відповідно до змісту оскаржуваної ухвали, в межах іншого кримінального провадження потерпілий заявляв про чинення на нього тиску з боку ОСОБА_7 , внаслідок чого потерпілий змінив свої показання у суді. За зазначеним фактом прокурор ініціював питання про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за статтею 386 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що 22.11.2022 до ЄРДР було внесено відповідні відомості.

На переконання апеляційного суду, подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованих статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд. Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Окрім того, такі дані в судове засідання апеляційного суду надані не були.

Також в матеріалах судового провадження відсутні будь-які відомості про обставини, які утворюють моральні запобіжники при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, які зможуть забезпечити виконання покладених судом на нього процесуальних обов`язків.

Також згода обвинуваченого та його захисника на залишення йому певної форми арешту, на переконання колегії суддів, усе ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у кримінальному провадженні.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність доказів його вини, то вони передчасні, оскільки на даній стадії кримінального провадження апеляційний суд не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа повинна притягуватися до кримінальної відповідальності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування або продовження щодо неї обмежувального заходу. ОСОБА_7 має процесуальний статус обвинуваченого, тому, на переконання апеляційного суду, лише можна стверджувати про наявність існування обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вказаний запобіжний заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, для того щоб суд зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Також колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі цілодобового домашнього арешту є ускладненим.

Разом з цим, колегія суддів зважаючи на тривалий розгляд кримінального провадження, звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх необхідних заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого викладених в ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4