ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2317/23 Справа № 182/6638/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Нікопольського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року про залишення без задоволення заяви засудженого про перегляд рішення за виключними обставинами,

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2023 року засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року, яким його засуджено за п.п. 5,6,7,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст.194 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що заявник, посилаючись на рішення Конституційного суду України від 16 вересня 2021 року як на виключну обставину і підставу для перегляду вироку суду, не звернув увагу на те, що предметом конституційного провадження у даному випадку було не питання конституційності покарання у виді довічного позбавлення волі як такого, а відповідність Конституції України нормами ст. ст. 81, 82 КК України, які застосовуються на етапі виконання покарання. Крім того, зазначеним рішення не були визнані неконституційними положення кримінального закону в частині застосування покарання у виді довічного позбавлення волі. Також суд вказав, що на даний час законодавцем не визначено можливості заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, та зауважив, що єдиним механізмом захисту прав засуджених до довічного позбавлення волі є інститут президентського помилування.

На вказане рішення засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та винести нову, в якій замінити його протиправне покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. Оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Вказує на необхідність застосування при розгляді справи Конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини як джерела права у відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Просить визнати його тримання під вартою тортурами.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи засудженого ОСОБА_8 засуджено за п.п. 5,6,7,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст.194 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 3 ст. 459 КПК України, виключними обставинами визнаються: встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Як вбачається із заяви ОСОБА_8 , виключною обставиною він вважає постановлення Конституційним Судом України рішення від 16 вересня 2021 року, яким, на думку заявника, визнано неконституційним та не відповідним ст. 3 Конвенції про захист прав людини і свобод громадянина, покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку з чим йому необхідно замінити призначене покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання, а саме на позбавлення волі на певний строк.

Такі висновки заявника колегія суддів вважає передчасними, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення частини першої статті 81 КК України, частини першої статті 82 КК України, в частині унеможливлення їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим же Рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Таким чином, предметом розгляду у зазначеному рішенні Конституційного Суду України була не відповідність Конституції України такого виду покарання, як довічне позбавлення волі, а лише питання невідповідності Конституції України окремому аспекту, що може виникати при виконанні такого покарання неможливості застосування до осіб, яким воно призначене, положень ч. 1 ст. 81, та ч. 1 ст. 82 КК України та заміни невідбутої ними частини покарання більш м`яким покаранням або умовно дострокового звільнення їх від відбування покарання.

Крім того згідно п. 1) ч. 3 ст. 459 КПК України, виключною обставиною визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність не будь-якого закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, а лише того, що був застосований судом при вирішенні справи.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що положення ст. ст. 81, 82 КК України, що є предметом рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021, на яке посилається заявник, при ухваленні вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року щодо ОСОБА_8 , про перегляд якого за виключними обставинами порушується питання, застосовані не були.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, а доводи засудженого вважає безпідставними і таким, що грунтуються на його особистому тлумаченні положень законодавства і висновків, викладених у вищезазначеному рішенні Конституційного Суду України, яке не відповідає їх дійсному змісту, у зв`язку із чим підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 467 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду від 28 березня 2023 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за виключними обставинами залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді