Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2206/19
Провадження № 1-кп/935/23/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.27, п.12,13 ч.2 ст.115 КК України ,-

установив:

Ухвалою суду від 28.11.2023 обвинуваченим продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 26.01.2024.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим продовження існування ризиків ухилення обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (шляхом неприбуття чи несвоєчасного прибуття у судові засідання). Клопотання долучені до матеріалів судового провадження, оголошені у судовому засіданні та вручені обвинуваченим завчасно.

Обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 заперечили проти клопотання прокурора, просять у задоволенні відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_10 заперечили проти клопотання прокурора, просять відмовити в його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_11 заперечили проти клопотання прокурора, вважають, що клопотання не обгрунтовано, просять змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

Згідно з положеннями ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого та його майновий стан; наявність судимостей та дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченого (п.п.1-12 ч.1 ст.178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які є громадянами Азербайджану та перебувають на території України без законних підстав, інкримінується вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, міра покарання за найтяжчий з них передбачає довічне позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , зареєстроване місце проживання якого в АР Крим (територія непідконтрольна на даний час Україні), інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, міра покарання за який передбачає довічне позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 не працює, не навчається, неодружений, утриманців не має, на території України не має міцних соціальних зв`язків та законного джерела доходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 не працює, законного джерела доходу не має, неодружений, утриманців не має, на території України не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення на території України умисного тяжкого злочину проти власності ч.2 ст.186 КК України, за що відбував покарання у місцях позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, не пов`язаного з даним кримінальним провадженням, у межах якого перебував у розшуку (обвинувальний акт перебуває у провадженні Богунського районного суду м.Житомира).

Обвинувачений ОСОБА_7 не працює, законного джерела доходу не має, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий, намагався втекти від поліції під час затримання, згідно характеристики за місцем попереднього ув`язнення двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, має одне заохочення.

Суд вважає, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наприклад, неявкою обвинувачених у судові засідання (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), вчинення ними інших кримінальних правопорушень (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), продовжують існувати, з огляду на особи обвинувачених.

Ризик переховування обвинувачених від суду оцінюється судом з огляду на обставини кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинувачених, а саме: фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, місце проживання та роботи, засоби до існування.

Суд вважає, що ризик переховування обвинувачених від суду, у тому числі залишення території України, є актуальним та достатньо високим, враховуючи , що останнім інкримінується вчинення, зокрема, особливо тяжкого злочину, що може загрожувати їм покаранням у виді довічного позбавлення волі.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими вагомими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи зазначені раніше обставини, а також особи обвинувачених, існують передумови та можливості для їх втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про можливість та доцільність змінення обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останніх.

Також, суд не залишає поза увагою, що Указом Президента України №64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас, як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Крім того, стороною захисту, відповідно до вимог ст..22 КПК України, не доведено можливість застосування до обвинувачених альтернативного запобіжного захисту.

На підставі зазначеного, керуючись ст.331 КПК України суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 22.03.2024 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 22.03.2024 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 22.03.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3