УХВАЛА

05 жовтня 2023 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчої - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором у кримінальному провадженні - заступник начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Набережні човни Автозаводського району, Казанської області, рф, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 07.11.2022 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області підполковник поліції ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджене із прокурором у кримінальному провадженні - заступник начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Набережні човни Автозаводського району, Казанської області, рф, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому 07.11.2022 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік -

повідомлено про те, що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим вироком Голосіївського районного суду м. Києва 07.11.2022 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік, належних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та під час відбуття іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу «метадон», який відповідно до списку 1 таблиці 2«Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, відноситься до наркотичного засобу, обіг якого обмежено, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, порушуючи порядок, встановлений Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», умисно, повторно, з корисливою метою, 11.07.2023, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув (продав) за 1000 (тисячу) гривень покупцю ОСОБА_7 наркотичний засіб метадон, масою 0,228г за наступних обставин.

Так, 11.07.2023 о 18 годині 07 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 , сіли до автомобіля покупця ОСОБА_7 , під час руху якої ОСОБА_5 обумовив з останнім об`єм наркотичного засобу метадону, який він мав незаконно збути останньому.

В подальшому, 11.07.2023 в період час у з 18години 17 хвилин по 18годину 33 хвилини, ОСОБА_5 , зберігаючи при собі з метою подальшого збуту наркотичний засіб метадон, масою не менше 0,228 г, придбану за невстановлених досудовим слідством обставин, перебуваючи в автомобілі покупця ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від останнього грошові кошти у сумі 1000 (тисяча) гривень, за які збув покупцю ОСОБА_7 , десять таблеток білого кольору плоскоциліндричної форми з рискою для поділу, які знаходились у блістері та які містять у своєму складі наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено, масою 0,228г.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами.

За таких умов, з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи слід зазначити, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 з свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

З положень ст. 183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, зокрема він не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Разом з тим, на підставі ст. 177 КПК України, слід зазначити обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_5 , а саме, необхідністю запобігти спробам останнього:

- переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

Обґрунтування ризику: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду - являється те, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна, а іншого більш м`якого покарання санкцією цієї статті КК України не передбачено.

У зв`язку із покаранням, яке загрожує підозрюваному за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, відсутність стримуючих факторів: неодружений, та не працюючий, дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, а тому лише перебування останнього в слідчому ізоляторі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Застосування цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити дотримання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного.

Обґрунтування ризику: вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, - являється те, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим вироком Голосіївського районного суду м. Києва 07.11.2022 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік, належних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та під час відбуття іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 , займається злочинною діяльністю протягом тривалого часу, що є єдиним джерелом його доходу, тому не виключається можливість її продовження за місцем свого перебування (проживання).

Отже, вчинивши вказані злочини, ОСОБА_5 будь-яких висновків для себе не робить.

Також, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконного впливати на інших підозрюваних(свідків) у вказаному кримінальному провадженні з якими він є знайомий, а тому не виключається така можливість незаконного впливу.

При з`ясуванні обставин, які відповідно до ст. 178 КПК України, слід врахувати при застосуванні ОСОБА_5 запобіжного заходу:

- наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним вищевказаних кримінальних правопорушень;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

ч. 2 ст. 307 КК України, а саме передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, та відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, який являється працездатною та здоровою особою, що дозволяє утримування його в умовах слідчого ізолятора;

- репутацію підозрюваного ОСОБА_5 ;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

З огляду на вказані обставини, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 , які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, таких як: особисте зобов`язання та/або домашній арешт неможливо, у зв`язку з тим, що останній, діючи умисно, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів.

Тому, враховуючи суспільну небезпечність особи підозрюваного ОСОБА_5 , який вчинив умисні тяжкі кримінальні правопорушення, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна, та який перебуваючи на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити дані кримінальні правопорушення, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні та запобігання подальшої злочинної діяльності.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою та при обранні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави визнати її розмір 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб,

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що в провадженні старшого слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 02.06.2023, за ознаками злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 307, ч.2 ст.2551 КК України.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.

Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 ,у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він неодружений, та не працюючий, будучи раніше засудженим вироком Голосіївського районного суду м. Києва 07.11.2022 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік, належних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та під час відбуття іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин, працездатний, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна, а іншого більш м`якого покарання санкцією цієї статті КК України не передбачено, а також, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, а тому лише перебування останнього в слідчому ізоляторі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, може незаконного впливати на інших підозрюваних(свідків) у вказаному кримінальному провадженні з якими він є знайомий, а тому не виключається така можливість незаконного впливу.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з міста Рівного, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з свідками та іншими підозрюваними, також з будь-якими іншим особами, щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду); носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Набережні човни Автозаводського району, Казанської області, рф, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 07.11.2022 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 27.11.2023 року.

Встановити строк дії ухвали до 27.11.2023 року.

Одночасно визначити розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з міста Рівного, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з свідками та іншими підозрюваними, також з будь-якими іншим особами, щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду); носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 27.11.2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1