Провадження №1-кп/359/710/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 , представника Бориспільського відділу ювенальної превенції ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000519, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2023 року, що надійшло до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше не судимого, не працюючого, неповнолітнього, проживаючого в АДРЕСА_1 та зареєстрованого в АДРЕСА_2

у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

31.10.2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000519, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Так, 22.07.2023 року близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (14 років), знаходячись на зупинці громадського транспорту, яка розташована біля будинку АДРЕСА_3 побачив свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (14 років), з яким перебував у неприязних стосунках.

Одразу після цього, ОСОБА_10 вирішив вчинити щодо ОСОБА_7 суспільно небезпечне діяння, а саме заподіяти останньому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 запропонував потерпілому відійти від зупинки громадського транспорту, під приводом поговорити. ОСОБА_7 погодився відійти з ОСОБА_4 в бік від зупинки і вони відійшли в бік близько на 10 метрів.

Знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , кулаком правої руки заподіяв ОСОБА_7 один удар в ліве плече та один удар кулаком правої руки в обличчя, спричинивши потерпілому тілесне ушкодження у виді закритого перелому кісток носу, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше 21 день.

Таким чином, дії ОСОБА_4 являють собою суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за яке передбачено кримінальну відповідальність з 16-річного віку, але оскільки на момент вчинення він не досяг віку, з якого розпочинається кримінальна відповідальність, то він не являється суб`єктом кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор та представник Бориспільського відділу ювенальної превенції просили суд задовольнити клопотання дізнавача та застосувати по відношенню до неповнолітнього заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд батьків.

В судовому засіданні неповнолітній пояснив, що повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння та просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 та захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просили задовольнити клопотання дізнавача та застосувати по відношенню до неповнолітнього заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд батьків.

Потерпілий та його законний представник ОСОБА_8 не заперечували щодо застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами що характеризують особу винного, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 97 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 314 КПК України суд за результатами підготовчого судового засідання, крім іншого, має право закрити провадження у випадку встановлення, в тому числі, підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України. Дана норма передбачає право суду закрити кримінальне провадження, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог частини другої статті 97 КК України до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовуються примусові заходи виховного характеру, перелік яких встановлено частиною 2 статті 105 зазначеного кодексу.

Частиною 2 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього судом можуть бути застосовані такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Згідно вимог п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.06.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Згідно зі статтею 498 КПК України до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне винне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються примусові заходи виховного характеру.

Судом встановлено, що неповнолітнім ОСОБА_4 було вчинено кримінальний проступок, який підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази неповнолітнього, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції ОСОБА_4 , його законного представника та захисника, потерпілого та його законного представника, представника Бориспільського відділу ювенальної превенції і думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення неповнолітнім інкримінованого кримінального правопорушення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, місця та часу скоєння кримінального правопорушення ).

З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

З характеристики, наданої директором та класним керівником Мирненського ліцею Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області вбачається, що ОСОБА_4 у школі характеризується позитивно, батьки приділяють належну увагу вихованню сина, цікавляться його навчанням та поведінкою й належно реагують на зауваження вчителів.

Водночас, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у віці 14 років, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

Виходячи з наведеного, у зв`язку з тим, що малолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суд вважає, що до ОСОБА_4 на підставі статті 498 КПК України та частини другої статті 97 КК України необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені положеннями частиною другою статті 105 КК України.

Таким чином, зважаючи на вимоги закону, беручи до уваги позитивні дані про особу неповнолітнього, враховуючи обставини провадження те, що ОСОБА_4 на даний час навчається, наявні кваліфікуючі ознаки, його роль у делікті, дані про особу, поведінку у школі, дані про сім`ю, здатність батька забезпечити виховний вплив на ОСОБА_4 та постійний контроль за його поведінкою, здатність позитивного впливу, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме передання під нагляд батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на один рік, задовольнивши клопотання дізнавача.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся. Речові докази відсутні. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі ст. 105 КК України, керуючись ст. ст. 376, 484-501 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання дізнавача СД Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_11 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 97 КК України, від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на один рік.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом тридцяти діб через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги

Оголошення повного тексту ухвали здійснено 24.11.2023 року.

Суддя ОСОБА_1