Справа № 464/2663/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/401/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 1) 10.11.2016 Сихівським районним судом м.Львова за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України терміном 2 роки; 2) 09.10.2018 Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.345, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, покарання відбув, судимість не погашена, обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк - два роки шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробовуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Згідно ч.1, ч.2 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк - два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробовуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно ч.1, ч.2 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк - три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 , діючи у групі спільно із ОСОБА_10 , 21 червня 2022 року близько 20 год. 50 хв., перебуваючи поблизу житлового гуртожитку, що по вулиці Тернопільській, 6 у м. Львові, зустрівши візуально знайомих їм потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , почали висловлюватись в їхню сторону нецензурною лайкою. В подальшому, виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, вступили із ними в словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 наніс декілька ударів кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 наніс удар лівою рукою в область правого вуха потерпілого ОСОБА_11 , після чого потерпілий впав на землю та прийняв позицію захисту, а ОСОБА_9 , знаходячись біля його голови, завдав ще один удар ногою в обличчя потерпілого, а саме в ділянку носа. Після чого, потерпілий ОСОБА_11 , з метою припинення нанесення йому тілесних ушкоджень, встав і почав бігти в сторону гуртожитку, що за адресою: м. Львів, вул. Тернопільска, 6. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , викрикуючи в сторону потерпілого ОСОБА_11 нецензурні образи, наніс останньому два удари правою рукою в ліву частину обличчя.

В той час, намагаючись завадити подальшому нанесенню тілесних ушкоджень ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_11 , потерпіла ОСОБА_12 встала перед ним, на що ОСОБА_9 також наніс удар кулаком правої руки у ліву частину обличчя потерпілої ОСОБА_12 , після чого направився в сторону входу у гуртожиток, де був зупинений сторонніми особами.

Своїми протиправними діями ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді синця в тім`яно-потиличній ділянці справа, на відстані 3,0 см від верхнього краю правої вушної раковини, а ОСОБА_9 - тілесні ушкодження у виді синця в ділянці лівого ока, садна на чолі зліва, двох подряпин у лівій скроневій ділянці, перелому кісток носа, синця в ділянці спинки носа та двох саден в ділянці кінчика носа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження та не мали ознак небезпеки для життя і здоров`я в момент заподіяння, а перелом кісток носа, відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Окрім цього, своїми протиправними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_12 садно на слизовій оболонці щоки зліва, яке відносяться до легкого ступеня тяжкості та не має ознак небезпеки для життя і здоров`я в момент заподіяння.

ОСОБА_8 21 червня 2022 року, близько 20 год. 50 хв., перебуваючи поблизу житлового гуртожитку, що по вулиці Тернопільській, 6 у м. Львові, спостерігав, як його товариші ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наносять удари ОСОБА_11 , який з метою припинення нанесення йому тілесних ушкоджень, біжить до входу гуртожитку, а ОСОБА_9 намагається наздогнати його. В цей же час, він побачив, як на крик ОСОБА_11 про допомогу, із приміщення гуртожитку вибігли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які намагалися припинити протиправні дії ОСОБА_9 , зробивши йому зауваження щодо неприпустимості такої поведінки.

Після чого, ОСОБА_8 , перебуваючи у громадському місці, біля входу у вказаний гуртожиток, ігноруючи елементарні правила поведінки в суспільстві, не реагуючи на зауваження ОСОБА_13 , висловлюючись в його сторону нецензурною лайкою, виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, дістав із наплічної сумки заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет - металеву, телескопічну палицю та підійшовши до ОСОБА_13 , безпричинно наніс йому даною палицею декілька ударів по руках, плечі та голові, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у виді синця у лобно - тім`яній ділянці голови та синця на лівому плечі, що не являються небезпечними для життя в момент їх спричинення і відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржений вирок в частині призначеного йому покарання змінити - пом`якшити покарання, застосувати положення ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В мотивах своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що, суд не врахував те, що він повністю визнавав вину з початку досудового розслідування, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_13 3600 грн. Однак зазначає, що ще 2000 грн., про які просив потерпілий у цивільному позові не міг відшкодувати. Відтак, у даному випадку, на думку обвинуваченого, вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч.4 ст.296 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, неповнолітніх осіб на утриманні немає, частково відшкодував шкоду потерпілому, не перебуває на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів та вчинення злочину пов`язаного із умисним заподіянням тілесних ушкоджень, звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням, однак вчиняв нові злочини під час іспитового строку. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 суд визнав щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.

Окрім того, слід врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 , раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, згідно даних досудової доповіді є високий ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства.

Таким чином, доводи обвинуваченого, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання в межах санкції ч.4 ст.296 КК України.

Суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2023 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4