ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2518/23 Справа № 205/4278/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000223 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 01.07.2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.125 КК України до 180 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання степеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до призначеного покарання невідбутий строк покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2022 року, та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 10 днів.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання не було в повній мірі враховано того, що ним було вчинено кримінальний проступок та особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2022 року, та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 20 днів; також вирішено питання щодо речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, обвинувачений ОСОБА_8 , вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.07.2022 року, був засуджений за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин, який надійшов на виконання до Новокодацького РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області. 10.03.2023 року обвинувачений ОСОБА_8 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання за зазначеним вироком суду, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного судом покарання. Крім того, в цей же день, тобто 10.03.2023 року, обвинуваченому ОСОБА_8 було вручено направлення до КП «Молодіжне творче об`єднання», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд.53, для відпрацювання громадських робіт з 13.03.2023 року.

Однак, обвинувачений ОСОБА_8 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від вказаного покарання, діючи умисно, маючи на меті ухилення від відбування покарання, 13, 14 та 15 березня 2023 року, без поважних причин не з`явився до КП «МТО» для відбування покарання у виді громадських робіт, після чого 05.04.2023 року був повторно ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання за зазначеним вироком суду, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного судом покарання, а також мав приступити до роботи на зазначеному об`єкті 06.04.2023 року.

Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи двічі ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від вказаного покарання, діючи умисно, маючи на меті ухилення від відбування покарання, 06, 07 та 10 квітня 2023 року до КП «МТО» для відбування покарання у виді громадських робіт не прибув, на виклики співробітників Новокодацького РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області не з`являвся, чим порушив вимоги ч.1 ст.37 КВК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином проінформованим про порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, призначеного вироком суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання та систематично не виконуючи встановлені ч.1 ст.37 КВК України обов`язки, порушуючи порядок та умови відбування покарання, діючи умисно, без поважних причин, починаючи з 13.03.2023 року не відпрацював 180 годин громадських робіт.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ст.382 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття; обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389, ст.71 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 20 днів.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання, а саме, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, оскільки судом обвинуваченому призначено покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі на строк, що не є максимальним.

Доводи захисника про відсутність обставин, що обтяжують покарання, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції встановлено, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є рецидив злочинів.

Посилання захисника на те, що обвинувачений має постійне місце проживання не є обставиною, яка може бути підставою для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані захисником обставини не можуть бути підставами для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, враховуючи наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, особи обвинуваченого, який раніше судимий.

З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, захисником не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, вважаючи його доводи не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4