Провадження № 1-кс/752/438/23
У Х В А Л А

03 травня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0004849 від 10.06.2017 року про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0004849 від 10.06.2017 року.

В обґрунтування клопотання зазначає про те, що на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Зауважив, що вжитий захід забезпечення кримінального провадження порушує його, як законного власника арештованого майна права. Крім того, заначив, що Верховним судом постановлено ухвалу у межах справи №752/23034/18, якою спростовано підстави вважати, що ним вчинено кримінальне правопорушення , передбачене ч.4 ст. 190 КК України відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0004849 від 10.06.2017 року. Просив скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27.08.2018 року на квартиру АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 відсутній, звернувся до слідчого судді з заявою про розгляд клопотання за його відсутності, просив заявлене клопотання задовольнити, з підстав викладених у ньому, просила задовольнити.

Прокурор Голосіївської окружної прокуратури у судовому засіданні в черговий раз відсутній, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27.08.20218 року підлягають задоволенню за наступних підстав.

За правилами ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження; підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що 27.08.2018 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва у межах кримінального провадження № 0004849 від 10.06.2017 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Накладаючи арешт на зазначене вище рухоме майно, слідчий суддя виходив з того, що майно відповідає критеріям статті 98 КПК України, а також з метою недопущення його відчуження та збереження.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням заявник з метою обмеження його прав як власника арештованого майна просив скасувати арешт. Як на підставу для скасування арешту заявник послався на ухвалу Верховного суду постановлену у межах справи № 752/23034/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ПП «Тасадор» про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та попереднього договору недійсними.

Як убачається зі змісту зазначеної вище ухвали судами попередніх інстанцій не було встановлено, що правочини, а саме договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та попередній договір вчинені ОСОБА_5 під впливом обману шляхом навмисного введення ОСОБА_3 в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Також судами не було встановлено доказів, які б свідчили про наявність умислу в діях ОСОБА_3 щодо обману ОСОБА_5 під час укладення оспорюваних договорів.

Разом з тим, органом досудового розслідування не надано доказів, які б свідчили про будь-які об`єктивні підстави для подльшого накладення арешту на вказане майно, яке за твердженням заявника перебуває у його власності та порушує його права, як власника на вільне володіння майном.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Зважаючи на зазначене вище підстав вважати, що існує подальша потреба для арешту майна заявника спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився та не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за можливе скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

клопотання ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0004849 від 10.06.2017 року про скасування арешту майна, задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27.08.2018 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00)

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1