Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1920/21
номер провадження 1-в/695/54/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 та

засудженої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золотоноша подання Золотоніського РВ філії ДУ «Центр пробації» щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Золотоноша Черкаської області, жительки АДРЕСА_1 , засудженої 23.09.2022 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 310 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, із звільненням від відбування покарання, з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік,

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання

ВСТАНОВИВ:

Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2022 року ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 310 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України її було зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Так як ОСОБА_6 не виконувала покладені на неї судом обов`язки, а саме: 15.12.2022 року, 05.01.2023 року та 19.01.2023 року не прибувала на реєстрацію, то Золотоніський РВ філії ДУ «Центр пробації» направив подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Представник Золотоніського РВ філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_7 у судовому засіданні своє подання підтримала в повному обсязі та повідомила, що ОСОБА_6 під час розгляду подання у суді також не прибувала на реєстрацію, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні подання органу з питань пробації підтримала, так як вважає, що поважність причин неявки на реєстрацію не стверджено належними доказами, а сама кількість неявок на реєстрацію свідчить про небажання засудженої стати на шлях виправлення, отже існують законні підстави для скасування іспитового строку.

Засуджена ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що у грудні 2022 року не прийшла на реєстрацію, бо в її співмешканця помер брат, займались похоронами, а у січні 2023 року двічі не прибувала на реєстрацію, бо хворіла, до лікаря не зверталась, так як живе у селі, а надалі не ходила реєструватись, так як вважала, що коли подання слухається у суді, то прибувати на реєстрацію не потрібно. Засуджена зобов`язується вести законослухняний спосіб життя, просить не позбавляти її волі, згідна на продовження іспитового строку, під час якого буде прибувати на реєстрацію добросовісно.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання, оскільки його підзахисна тричі не прибувала на реєстрацію із-за об`єктивних причин, хоча і не може ствердити поважність неявок. Просив надати засудженій ще один шанс, так як вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши учасників процесу та ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2022 року ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 310 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України її було зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Із 21.11.2022 року ОСОБА_6 перебуває на обліку в Золотоніському РВ філії ДУ «Центр пробації».

21.11.2022 року засудженій було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, обов`язки за вироком суду, встановлені дня явки на реєстрацію, відібрана підписка, також із засудженою було проведено роз`яснювальні бесіди профілактичного характеру про недопущення скоєння повторного злочину, порушення громадського порядку, необхідності виконувати обов`язки за вироком суду.

Як вбачається з матеріалів подання засуджена ОСОБА_6 дійсно 15.12.2022 року, 05.01.2023 року та 19.01.2023 року не прибувала на реєстрацію, за що була попереджена про можливість скасування іспитового строку. І надалі засуджена не ходила на реєстрацію до уповноваженого органу, лише починаючи із 18.05.2023 року ОСОБА_6 регулярно прибувала на реєстрацію.

Вирішуючи подання органу пробації, суд також бере до уваги, що до кримінальної чи адміністративної відповідальності за час іспитового строку засуджена ОСОБА_6 не притягувалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч. 4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Вивчивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що наявність неявок без документального підтвердження поважних причин на реєстрацію ОСОБА_6 , за відсутності інших компрометуючих обставин не може бути свідченням небажання останньої ставати на шлях виправлення та бути достатнім для висновку про доцільність її подальшого перевиховання в місцях позбавлення волі. Більше того неявки ОСОБА_6 жодних негативних наслідків для суспільства не спричинили.

Так згідно із ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціації та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

При розгляду подання судом не встановлено ні умислу засудженої ОСОБА_6 на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за її поведінкою, ні обставин, які свідчать про небажання засудженої стати на шлях виправлення.

Таким чином суд приходить до висновку, що вказані у поданні обставини не містять достатніх підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного судом покарання, а тому за вказаних обставин у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, п. 8 ч. 1 ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання Золотоніському РВ філії ДУ «Центр пробації» про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком та направлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Золотоноша Черкаської області, жительки АДРЕСА_1 , засудженої 23.09.2022 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 310 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, із звільненням від відбування покарання, з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік, для відбуття призначеного судом покарання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 7 діб з моменту оголошення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 22 вересня 2023 року о 13.00 год.

Суддя: ОСОБА_1