Справа № 461/5427/22
Провадження № 1-кс/461/2550/23
УХВАЛА
17.05.2023 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Львівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, -
Також просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 15.11.2022 (справа №461/5427/22, провадження №1кс/461/5118/22), накладений на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку складського приміщення з інвентарним номером 23, за адресою, АДРЕСА_1 , на території Державного підприємства «Дослідне господарство «Львівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, а саме: відеореєстратор (сервер) білого кольору марки «HIKVISION», моделі DS-7108HQHI-K1, №144682364, який поміщено у паперовий конверт, опечатано паперовими бірками із відбитками мастичної печатки для пакетів, та скріплено підписами учасників обшуку.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 внесене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такому і просив клопотання задовольнити. Додатково пояснив, що в межах даного кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, а блокноти та журнали необхідні для забезпечення здійснення господарської діяльності підприємства.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив в частині задоволення клопотання про скасування накладеного на відеореєстратор арешту. З приводу скасування арешту на блокноти та журнали заперечив, надав пояснення про те, що в межах кримінального провадження постановою від 08.05.2023 залучено працівників Західного офісу Держаудитслужби, як спеціалістів з метою аналізу матеріалів кримінального провадження та дослідження питання законності здійснення взаєморозрахунків між ДП «ДГ «Львівське» ІС НААН України та ФОП ОСОБА_6 , тому вважає, що є підстави для збереження накладеного арешту на блокноти і журнали.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані матеріали, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, виходить із наступного.
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як вбачається із вищевказаної ухвали, вказане майно має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використано як докази вчинення кримінального правопорушення, в тому числі й як речові докази, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та підлягає арешту з метою збереження речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.11.2022 (справа №461/5427/22, провадження №1-кс/461/5118/22) накладено арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку складського приміщення з інвентарним номером 23, за адресою, АДРЕСА_1 , на території Державного підприємства «Дослідне господарство «Львівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, а саме: відеореєстратор (сервер) білого кольору марки «HIKVISION», моделі DS-7108HQHI-K1, №144682364, який поміщено у паперовий конверт, опечатано паперовими бірками із відбитками мастичної печатки для пакетів, та скріплено підписами учасників обшуку.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що вищезазначений відеореєстратор (сервер), вилучений в ході проведення обшуку, зокрема інформація (відеозаписи), які на ньому містяться та на даний час здійснюється копіювання яких із залученням спеціалістів, відповідає критеріям, наведеним у ст.98 КПК України, може бути використаний як доказ вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, а тому з метою його збереження, підлягав арешту.
У відповідності до ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з забороною користування, слідчому судді не надано.
При цьому слідчий суддя враховує, що положеннями ст.100 КПК України передбачена можливість передання на відповідальне зберігання речових доказів власнику, тому вбачається можливим в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, скасувати накладений на нього арешт в частині заборони користування даним майном та передати це майно його власнику на відповідальне зберігання.
Відповідно до норм Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженого Наказом від 27.08.2010 року N51/401/649/471/23/125, під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям) (пункт 12).
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що обставини, які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому слід скасувати такий в частині заборони користування блокнотами та журналами.
Керуючись ст. 2, 7, 63-2, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
клопотання ОСОБА_4 , подане в інтересах директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Львівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України ОСОБА_5 , про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 18.11.2022 (справа №461/5427/22, провадження №1кс/461/5117/22) на наступне майно:
- блокнот зеленого кольору «FMC» з чорновими записами щодо розрахунків з ОСОБА_6 , реалізації сільгосппродукції, тощо.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 15.11.2022 (справа №461/5427/22, провадження №1кс/461/5118/22), накладений на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку складського приміщення з інвентарним номером 23, за адресою, АДРЕСА_1 , на території Державного підприємства «Дослідне господарство «Львівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, а саме: відеореєстратор (сервер) білого кольору марки «HIKVISION», моделі DS-7108HQHI-K1, №144682364, який поміщено у паперовий конверт, опечатано паперовими бірками із відбитками мастичної печатки для пакетів, та скріплено підписами учасників обшуку.
Повернути Державному підприємству «Дослідне господарство «Львівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України відеореєстратор (сервер) білого кольору марки «HIKVISION», моделі DS-7108HQHI-K1, №144682364.
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18.05.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1