Справа № 571/1097/19 Провадження №11-кп/802/42/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з учасю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

виправданого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000257, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року щодо ОСОБА_9 , яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старе село, Рокитнівського району, Рівненської області, громадянин України, одружений, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданий у зв`язку з недоведеністю того, що ним було вчинено кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

Цивільний позов потерпілого залишено без розгляду.

В С Т А Н О В И В

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за таких обставин.

21 травня 2018 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_9 у громадському місці на території сільськогосподарського приватного підприємства «Верес» (далі - СГПП «Верес»), розташованого за адресою: вул. Шевченка, 29, с. Старе Село, Рокитнівського району, Рівненської області, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, у пристуності ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 здійснив кілька пострілів угору з вогнепальної зброї - автомату марки АКС-74У, який мав при собі. У відповідь на зауваження ОСОБА_7 про припинення хуліганських дій ОСОБА_9 не відреагував та погрожував вказаним особам застосуванням насильства.

У подальшому, ОСОБА_9 зайшов до приміщення кафе, нелегально пристосованого на території СГПП "Верес", у якому знаходились ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та безпідставно здійснив більше 5 хаотичних пострілів угору із зазначеної вогнепальної зброї. З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_7 і ОСОБА_11 підійшли до ОСОБА_9 та намагались відібрати вогнепальну зброю - автомат марки АКС-74У. У цей час ОСОБА_9 , створюючи реальну загрозу для життя та здоров`я осіб, які знаходились у приміщенні, здійснив постріл із вогнепальної зброї - автомату марки АКС-74У, внаслідок чого ОСОБА_7 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді двох вогнепальних ран м`яких тканин тильної поверхні лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а протиправні дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України.

Суд першої інстанції, в ході судового розгляду, за наслідками дослідження обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що висунуте ОСОБА_9 обвинувачення, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення участі ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) стороною обвинувачення не надано.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції:

- прокурор подав апеляційну скаргу, у якій вказує на його незаконність через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, а також істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що судом не взято до уваги показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які останні надали в судовому засіданні щодо неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_9 . Зокрема вказує, що потерпілий ОСОБА_7 чітко наводив про обставини вчинених хуліганських дій із застосуванням вогнепальної зброї (автомата) конкрентно ОСОБА_9 , їх безпричинний мотив та суспільно небезпечні наслідки, що підтвердили і вказані свідки, у тому числі, про вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілого. Прокурор вважає, що органом досудового розслідування винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, повністю доведена належними та допустимими доказами, здобутими у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку які, як він вважає, за результатами судового провадження, були невірно оцінені судом. Версія обвинувачення щодо вчинення кримінального правопорушення не спростована з наведенням відповідних обгрунтувань. Також вказує, що надані стороною обвинувачення докази судом не досліджувались, а лише були оголошені прокурором. У зв`язку із цим, просить вищезазначений вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Стягнути із обвинуваченого судові витрати за проведення судово-медичної експертизи;

- представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 оскаржує вирок з підстав його незаконності та необгрунтованості, а його висновки вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. В обгрунтування власних доводів, зазначає про помилковість судової оцінки доказів сторони обвинувачення. Вказує, що зібраною сукупністю доказів повністю доводиться вчинення даного злочину саме ОСОБА_9 , а мотиви, наведені судом у виправдувальному вироку щодо недоведеності його винуватості, вважає помилковими. Суд, у порушення вимог ст. 374 КПК України, не обгрунтував чому бере до уваги одні докази, а відхиляє інші - показання потерпілого, свідків, надані органом обвинувачення. Просить взяти до уваги особу обвинуваченого, який винуватість не визнав, у вчиненому не розкаявся, завданих збитків не відшкодував та його поведінку який, на даний час, чинить тиск на потерпілого у кримінальному провадженні, погрожує йому фізичною розправою, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин. Просить вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна. Обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту у залі судового засідання апеляційного суду.

В запереченні на апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить суд повністю відхилити доводи апеляційних скарг, вважає висновки суду про виправдання ОСОБА_9 за пред`явленим йому обвинуваченням обґрунтованими, такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, оскільки належні та допустимі докази у підтвердження його винуватості, відсутні. З цих підстав, просить виправдувальний вирок суду першої інстанції - залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, потерпілого та представника потерпілого, які підтримали подані ними апеляції у повному обсязі, обвинувачених та їх захисників, які відносно їх задоволення заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. У ньому мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Тобто рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

На думку колегії суддів, при ухваленні виправдувального вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , зазначених вимог кримінального процесуального закону, дотримано не було.

Матеріалами кримінального провадження стверджується, що ОСОБА_9 органом досудового розслідування обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, із застосуванням вогнепальної зброї (автомата), і такі його протиправні дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України.

Висновок суду першої інстанції про виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України обґрунтований відсутністю належних та допустимих доказів у підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), у межах даного кримінального провадження, а сумнівний характер вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Однак, судом першої інстанції не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на встановлення фактичних обставин вчиненого, а відповідно і правильність висновків суду в частині оцінки наявності у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, зокрема показань потерпілого ОСОБА_7 , який в ході судового розгляду чітко та послідовно ствердив про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 хуліганських дій як на території СГПП «Верес», так і у приміщенні кафе, із застосуванням вогнепальної зброї та заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді вогнепального поранення руки, коли він намагався припинити злочинні дії ОСОБА_9 , і взявся за ствол автомата, а після останнього пострілу відчув біль, і з його руки пішла кров.

Прокурор відмовився від повторного допиту свідків у суді апеляційної інстанції, не надавши беззаперечних доказів неможливості здійснення такого.

Аналогічні показанням потерпілого, у суді першої інстанції, надав свідок ОСОБА_11 , який підтвердив факт здійснення пострілів ОСОБА_9 із автомата в кафе на території СГПП «Верес», унаслідок чого, потерпілий ОСОБА_7 отримав поранення.

Свідки: ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 у судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердили дані події та показали про перебування ОСОБА_9 на території СГПП "Верес" з автоматом у руках, здійснення ним пострілів угору та про те, що чули постріли з приміщення кафе, куди попередньо зайшли ОСОБА_9 .. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , з метою з`ясування відносин. Коли зайшли у приміщення, виявили ОСОБА_7 з вогнепальним пораненням руки.

І такі їх показання про обставини вчинення обвинуваченим хуліганських дій із застосуванням зброї та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , з часу проведення з ними слідчих (розшукових) дій до розгляду матеріалів даного кримінального провадження в суді, були чіткими та послідовними, і не лише узгоджуються між собою, а й з письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, зокрема, заявою потерпілого ОСОБА_7 від 21 травня 2018 року про вчинення кримінального правопорушення, висновком судово-медичної експертизи № 128 від 07 червня 2018 року про виявлення у ОСОБА_7 двох вогнепальних ран м`яких тканин тильної поверхні лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; даними протоколів слідчих експериментів, проведених із участю потерпілих та свідків; даними протоколів пред`явлення речей для впізнання за фотознімками, в ході проведення яких потерпілий та свідки вказали на зброю, із якої ОСОБА_9 здійснював постріли, а також доказами, отриманими в ході допуску до речей і документів у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000293 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Тобто, обставини конфлікту, їх учасники, мотив, раптовість його виникнення у громадському місці, застосування вогнепальної зброї ОСОБА_9 , наявність вогнепального поранення потерпілого ОСОБА_7 , механізм його нанесення та інші обставини події з достатньою повнотою установлені судом не були.

Суд першої інстанції, дослідивши зазначені докази, не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував їх у відповідному об`ємі, наданим стороною обвинувачення, не провів аналіз таких доказів на предмет належності та допустимості. Мотиви виправдання обвинуваченого, викладені у мотивувальній частині вироку, на думку колегії суддів, не являються безсумнівними та однозначними, оскільки є недостатніми, поверхневими та непереконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_9 .

Статею 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Така невідповідність, згідно із ст. 411 КПК України має місце тоді, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Отже, дослідивши вказані докази в судовому засіданні, суд їм належної та повної оцінки у вироку не надав. Тоді як у виправдувальному вироку не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення і всім доказам обвинувачення, у тому числі і письмовим, суд повинен був дати оцінку та навести переконливі мотиви, чому не прийняв їх до уваги.

Поверхневе дослідження доказів у даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції можливості ухвалити вмотивоване та законне рішення.

Відтак, висновок суду про виправдання ОСОБА_9 є передчасним, зроблений без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися таким, що відповідає положенням ст. 370 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що за результатами розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції обмежився простим перерахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, не конкретизував які саме докази підтверджують певні фактичні обставини, не надав належного аналізу встановленим доказам, у їх сукупності та взаємозв`язку, у тому числі тим, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а також тим, на які в своїй апеляційній скарзі посилається прокурор та представник потерпілого, допускаючи формальне ставлення до необхідності обґрунтувати свої висновки, та не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, яким не дав однозначної оцінки у їх сукупності.

Допущені судом першої інстанції невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотне порушення кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законний і обґрунтований вирок, у відповідності до статей 409, 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, ураховуючи характер допущених судом першої інстанції порушень кримінального процесуального закону, вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Призначення нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зможе найбільш повно та ефективно забезпечити змагальність процесу, реалізацію сторонами їх прав та виконання обов`язків, дозволить повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення та перевірити доводи сторін.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно всебічно, повно та об`єктивно дослідити усі обставини справи у їх сукупності, перевірити доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого на предмет наявності у діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції у іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: