Справа № 344/5393/23
Провадження № 1-кп/344/800/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, фізичної особи-підприємця, одруженого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху особою, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

Так, 04 лютого 2023 року приблизно о 21год. 20хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки «LAND ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у темну пору доби рухався правою крайньою смугою проїзної частини дороги вул. Привокзальна Площа в м. Івано-Франківськ, зі сторони вул. Грюнвальдська в напрямку вул. Вовчинецька. Дана ділянка дороги призначена для двох напрямків руху, має по дві смуги для руху в кожному напрямку, які розділені горизонтальною дорожньою розміткою 1.3 Правил дорожнього руху України (надалі ПДР).

В той час нерегульованим пішохідним переходом, який знаходиться біля будинку № 17 та позначений інформаційно-вказівними знаками 5.38.1 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», проїзну частину дороги вулиці Привокзальна Площа, зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля марки «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 переходила пішохід ОСОБА_6 . У відповідності до вимог п. 4.16 ПДР України пішохід ОСОБА_6 під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, мала перевагу у русі.

При наближенні до цього ж пішохідного переходу водій ОСОБА_4 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав перевагу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та вчинив наїзд на ОСОБА_6 . При цьому водій ОСОБА_4 порушив вимоги ПДР України, а саме:

п. 2.3. б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п. 2.3. д), відповідно до якого забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху;

п. 2.9. а), згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

п. 4.16. а), в якому зазначено, що пішоходи мають право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

п. 12.1., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди;

п. 18.1., згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В результаті порушення ОСОБА_4 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми тазу з переломом бічної маси крижової кістки справа із зміщенням уламків, переломом верхніх гілок лонних кісток справа та зліва із зміщенням уламків, переломом гілок сідничної кістки справа, які згідно висновку експерта, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини та суду пояснив, що 04 лютого 2023 року в його внучки було день народження, він випив спиртного і не планував вже нікуди їхати. Однак того дня йому зателефонувала дружина, яка працює в гастрономі «Дарницький», що по вул. Хоткевича в м. Івано-Франківськ, попросила приїхати за нею на роботу, забрати її, оскільки була оголошена повітряна тривога, не їхали автобуси і таксі. На вулиці вже було темно і не було вуличного освітлення. Перед 22год. Він сів за кермо автомобіля і поїхав по дружину, виїхав з вул. Грюнвальдська на вул. Привокзальна, швидкість була близько 30 км./год. На пішохідному переході він не побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка була одягнута в темний одяг. Відбувся наїзд. Він одразу викликав поліцію і швидку. Був схвильований. Потерпілу забрали в медичний заклад, де було надано всю необхідну допомогу. Він та його сім`я добровільно відшкодували всі завдані матеріальні збитки та моральну шкоду. У вчиненому щиро каявся, належні висновки собі зробив і більше так вчиняти не буде. Просив врахувати, що раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності він не притягувався, суворо його не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; він є фізичною особою - підприємцем; одружений; має на утриманні матір похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на обліку в лікарів психіатра та нарколога він не перебуває; раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, в досудовій доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого ОСОБА_4 зазначено про низький рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_4 на думку органу пробації без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, потерпілої, яка в письмовій заяві просила призначити покарання у виді штрафу, обвинуваченого, який просив суворо його не карати, та захисника, яка просила із застосуванням ст. 69 КК України застосувати більш м`яке покарання - штраф, суд, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності покарання, вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, і такі покарання будуть достатніми, справедливими та необхідними для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

В той же час достатніх правових підстав для застосування за клопотанням сторони захисту положень ст. 69 КК України судом встановлено не було.

Крім цього, у випадку засудження особи за порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, - ст. 75 КК України не застосовується.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 судом не обирався.

Арешт, накладений на майно, - скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази:

- медичні документи про лікування потерпілої ОСОБА_6 , а саме медичну карту стаціонарного хворого, оптичний диск з рентгенограмами та карту виїзду карети швидкої медичної допомоги (постанова слідчого від 01 березня 2023 року), - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

- автомобіль марки LAND ROVER реєстраційний номер НОМЕР_2 (постанови слідчого від 05 лютого 2023 року та 23 лютого 2023 року), який переданий на зберігання ОСОБА_4 , - вважати йому повернутим.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08 лютого 2023 року, з урахуванням ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22 лютого 2023 року, на автомобіль марки LAND ROVER реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_4 , - скасувати.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1