Справа № 754/9562/23
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2023 року м. Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0002588 від 30.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2023 до Деснянського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання прокурора про арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належать на праві приватної власності ОСОБА_4 із забороною розпорядження, відчуження та користування майном для забезпечення спеціальної конфіскації.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор вказує обставини заволодіння шахрайським шляхом групи осіб, які розуміючи неминучу конфіскацію майна російських високопосадовців державними органами України організували схему заволодіння відповідним майном з метою особистого збагачення шляхом підробки правовстановлюючих документів та довіреностей. Так, за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеному 04.05.2023 між громадянином Російської Федерації ОСОБА_5 , який за даними отриманими у ході досудового розслідування, обіймає посаду першого заступника керівника Департаменту житлово-комунального господарства м. Москви, від імені якого нібито за довіреністю діє громадянин України ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , остання набула прав власності на вказану квартиру за ціною продажу 1 960 450 грн, що в 12 разів нижче її ринкової вартості. В подальшому, 23.05.2023 ОСОБА_4 подарувала дану квартиру громадянці України ОСОБА_7 , яка не є родичкою І ступеня споріднення, проте зареєстрована за однією адресою із дарувальником, що наділяє договір купівлі-продажу ознаками правомірності та створює видимість добросовісного набувача. В свою чергу ОСОБА_7 , 13.07.2023 за договором дарування відчужує квартиру повторно ОСОБА_4 за ціною яка є ринково-обґрунтованою (25 800 492грн) з метою уникнення первинного фінансового моніторингу та легалізації відповідної квартири за реальною вартістю.

Опираючись на наведене, прокурор стверджує про необхідність в накладенні арешту на вказану квартиру, яка підлягає спеціальній конфіскації, та є речовим доказом у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України.

В судове засідання прокурор надав заяву, за змістом якої підтримав заявлене клопотання про накладення арешту, наполягав на його задоволенні.

З урахуванням того, що вимогами ч.1 ст.172 КПК України передбачено розгляд клопотання не пізніше двох днів, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність власника майна, попереджаючи можливість створення перешкод у спеціальній конфіскації у майбутньому.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, оскільки прокурором доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вимоги.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, та необхідності збереження об`єкта нерухомості як речового доказу, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно, з забороною розпорядження, відчуження та користування майном.

Керуючись ст.132 ,170,172,173,175 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0002588 від 30.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000), яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 із забороною розпорядження, відчуження та користування майном з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а також збереження в якості речового доказу до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1