ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2310/23 Справа № 202/2712/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

його захисника ОСОБА_8

представника цивільного позивача ОСОБА_9

представника цивільного

відповідача ПАТ НАСК Оранта ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000183 від 05.02.2021 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 , на вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Котовка, Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючий незакінчену вишу освіту, не одружений, приватний підприємець, раніше не судимий, маючий на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Згідно ст.76 КК на нього покладено наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У задоволені цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріального збитку відмовлено у повному обсязі.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.100 та ст.124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення за наступних обставин.

04 лютого 2021 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним легковим автомобілем «Geely Emgrand 7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29 червня 2019 року належить йому на праві власності, в світлий час доби рухався з перевищенням допустимої швидкості, в населеному пункті 50 км/год., а саме з середньою швидкістю 84 км/год, в крайній лівій смузі по сухому асфальтобетонному покриттю проспекту Слобожанський в Індустріальному районі м.Дніпрі, який має по дві центральні смуги для руху у кожному напрямку.

У вищевказаний час, тобто 04 лютого 2021 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин, в попутному напрямку, в крайній правій смузі руху, в порушення вимог п.12.4 ПДР з перевищенням допустимої швидкості в населеному пункті 50 км/год., а саме з середньою швидкістю приблизно 101 км/год, рухався автомобіль «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_14 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_14

Під час зближення транспортних засобів, водій ОСОБА_15 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, здійснюючи рух з перевищенням максимально допустимої в населеному пункті швидкості 50 км/год., а саме зі швидкістю приблизно 81 км/год, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, перед зміною напрямку руху праворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншим учасникам, змінив свій напрямок руху праворуч, виїхав на сусідню праву смугу руху, не надавши при цьому перевагу водію автомобіля «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_14 , який рухався у попутному напрямку з більшою швидкістю, у зв`язку з чим останній, з метою уникнення зіткнення, останній зманеврував праворуч, після чого втративши контроль над керуванням свого автомобіля, допустив виїзд на смугу зустрічного руху де в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail» р.н. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_16 та автомобілем «Toyota Corolla» р.н. НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_17 , які рухалися у зустрічному напрямку руху відносно напрямку руху водіїв ОСОБА_7 та ОСОБА_14 .

Своїми діями ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п.п.1.3. Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими; п.1.5 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1. Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.3. Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Порушення вимог п.п.10.1., 10.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій автомобіля «Renault Megane» - ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця на повіках правого ока з переходом на виличну ділянку обличчя, садна у лобній ділянці праворуч, рани (ушитої швами) на правій вушній раковині, синця на лівій вушній раковина, крововиливів у лівій скроневій та правій вилично-щічно-лобно-скроневотім`яній ділянках м`яких покривних тканин голови, масивних крововиливів під м`якою мозковою оболонкою великих півкуль та мозочка, внутрішньо-мозкових крововиливів у речовині бічних шлуночків та таламічної ділянки, крові у бічних шлуночках, крововиливів у м`яких покривних тканинах задньої поверхні тулубу та правого передпліччя.

Смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 годині 00 хвилин в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР внаслідок відкритої (клінічно) черепно-мозкової травми у вигляді синця, рани та садна у різних відділах голови, крововиливів у м`які покривні тканини мозкового та лицевого відділів, під м`яку мозкову оболонку головного мозку та у його речовину, котра у своєму перебігу ускладнилася розвитком вираженого набряку головного мозку з явищами енцефалолізиса.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілому.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч.2 ст.286 КК, порушує питання про скасування вироку в частині додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог статей 50, 65 КК, оскільки, на думку апелянта, не врахував той факт та обставини, що позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами повністю позбавить ОСОБА_7 можливості фінансового забезпечення життєво важливих потреб своєї родини, а також можливості негайної евакуації його сім`ї в умовах діючого на території України правового режиму воєнного стану. Просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_7 має цивільну дружину- ОСОБА_18 , яка перебуває на 20 тижні вагітності, їх спільну малолітню доньку- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина цивільної дружини- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які потребують постійного фінансового забезпечення та єдиним годувальним в їхній сім`ї є обвинувачений, який є ФОП і займається роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Отже, як вказує захисник, трудова діяльність ОСОБА_7 , як приватного підприємця, безпосередньо пов`язана із керуванням транспортними засобами і проведенням постійних закупівель на оптових складах та ринках.

Також сторона захисту посилається на наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 літньої матері- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка з 2019 року є пенсіонеркою, а тому потребує фінансової допомоги з боку свого єдиного сина, оскільки батько обвинуваченого помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Поміж іншого захисник у поданій апеляційній скарзі посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав всі обставини справи, щиро кається, та просить врахувати, що згідно висновків автотехнічної експертизи, покладених судом в основу вироку, сам загиблий ОСОБА_14 допустив порушення п.12.4 ПДР України, який при даній ДТП керував автомобілем з перевищенням швидкості руху- приблизно 101 км/год.

З урахуванням вищенаведеного просить апеляційний суд скасувати вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2023 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки та не застосовувати дане покарання.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 порушує питання про скасування вироку місцевого суду в частині вирішення цивільного позову у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог посилається на заявлений ОСОБА_11 під час судового розгляду цивільний позов про стягнення на його користь з ПАТ НАСК Оранта страхового відшкодування у розмірі - 130 000 грн, завданої в результаті ДТП, та з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальних збитків в розмірі 396 215, 81 грн.

Апелянт не погоджується з наведеними у вироку суду мотивами відмови у задоволенні цивільного позову та, посилаючись на положення ст.1194 ЦК України та ст.30,33 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вказує на те, що у даній справі вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Nissan X-Trail» р.н. НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_11 становить 839 651, 27 грн, що значно перевищує вартість автомобіля до настання ДТП, та яка становить 526 215, 81 грн. Отже, як зазначається в апеляційній скарзі, позивач позбавлений можливості звертатися з позовом про відшкодування фактичної вартості понесеного матеріального збитку та має обмежуватися лише сумою вартості автомобіля до настання ДТП. Тому, на думку апелянта, встановлення факту фактичного відновлення чи не відновлення автомобіля у даному випадку не має вирішального значення для вирішення цивільного позову.

З урахуванням наведеного просить апеляційний суд скасувати вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2023 року в частині вирішення цивільного позову. Позові вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_7 задовольнити та стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_11 матеріальні збитки в результаті ДТП в розмірі 396 215, 81 грн. В частині позовних вимог до ПАТ НАСК Оранта про стягнення страхового відшкодування у розмірі - 130 000 грн призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 надійшли заперечення представника ПАТ НАСК Оранта ОСОБА_10 , в яких вона наводить свої аргументи на спростування доводів поданої апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 без мін.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_21 та цивільний позивач ОСОБА_11 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, однак їх неявка, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши:

- обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої ними апеляційної скарги та які наполягали на її задоволенні, просили не позбавляти ОСОБА_7 права керування транспортними засобами, одночасно заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивач ОСОБА_11 ;

- представника цивільного позивача ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 , яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_12 у повному обсязі, щодо апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 вирішення цього питання залишила на розсуд суду;

- прокурора , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та цивільного позивача, просив залишити вирок суду без змін;

- представника цивільного відповідача ПАТ НАСК Оранта, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_12 , щодо апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 вирішення цього питання залишила на розсуд суду;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПКсуд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК, ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються в апеляційних скаргах сторонами кримінального провадження, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 убачається, що сторона захисту фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки, та звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК, на переконання апеляційного суду, у даному конкретному випадку, відповідає вимог ст.ст.50,65 КК, оскільки суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Зокрема, у своєму вироку, місцевий суд врахував, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК, відноситься до тяжких злочинів, обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнав - щире каяття.

Разом з цим колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в частині не застосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, на чому наполягає сторона захисту, оскільки за фактичних обставин справи, встановлених вироком суду, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті грубих порушень ПДР України, яких припустився обвинувачений, та які призвели до загибелі людини. Тому наведені в апеляційній скарзі захисника аргументи та його посилання на сімейний стан і рід зайняття обвинуваченого не можуть бути визначальними для вирішення питання про необхідність призначення ОСОБА_7 в даному випадку додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Отже суд апеляційної інстанції підстав для пом`якшення покарання винній особі не вбачає з огляду на право суду на «судову дискрецію» у виборі виду і розміру покарання, яке призначено в межах санкції статті кримінального закону, за яким ОСОБА_7 визнано винним. На думку апеляційного суду, призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.286 КК у виді позбавлення волі строком на п`ять роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки, із звільненням на підставі ст.75 КК ОСОБА_7 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК,- є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Разом з цим колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону під час вирішення цивільного позову з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.128 КПК особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

За приписами частини п`ятої цієї статті цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи долю цивільного позову ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_7 і ПАТ НАСК Оранта про відшкодування шкоди, пов`язаної з ДТП (том №1 а.с.121-124), та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного.

Цивільний позивач ОСОБА_11 обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що внаслідок ДТП, яке сталося з вини обвинуваченого, його автомобіль Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 , отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця №8377 від 18 травня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 становить 839 651, 27 грн. При цьому вартість вищезазначеного автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди становила 526 215 грн. 81 коп. Враховуючи економічну необґрунтованість ремонту автомобіля, ОСОБА_11 був вимушений продати його залишки за 500 доларів США, що станом на 27 липня 2021 року становить 13 490 грн. 25 коп. Враховуючи, що цивільна відповідальність обвинуваченого була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_11 просив суд стягнути зі страхової компанії суму страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн. та 396 215 грн. 81 коп. з обвинуваченого ОСОБА_7 .

При цьому, як зазначив суд, обґрунтовуючи розмір матеріального збитку, цивільний позивач посилався на економічну необґрунтованість ремонту автомобіля Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 і як наслідок стягнення з обвинуваченого на його користь вартості вищезазначеного автомобіля до ДТП, яка становила 526 215 грн 81 коп.

У той же час суд зазначив, що у висновку № 8377 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріально збитку КТЗ від 18 травня 2021 року визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 становить 839 651 грн. 27 коп., у той час як середня ринкова вартість вищезазначеного автомобіля до ДТП становила 568 267 грн. 61 коп. Таким чином ремонт пошкодженого автомобіля є економічно необґрунтованим, оскільки перевищує вартість автомобіля до ДТП.

Таким чином, як констатував у вироку місцевий суд, для визначення матеріального збитку, спричиненого цивільному позивачу у зв`язку із знищенням автомобіля Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 , окрім встановлення вартості вищезазначеного автомобіля до ДТП, необхідно встановлення його вартості й після дорожньо-транспортної пригоди, що висновком №8377 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріально збитку КТЗ від 18 травня 2021 року не встановлено. Не встановлення експертом вартості транспортного засобу Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 після ДТП позбавляє суд можливості визначити розмір понесених цивільним позивачем реальних збитків у зв`язку із знищенням автомобіля Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 .

Водночас суд не прийняв до уваги посилання цивільного позивача щодо визначення розміру залишків вищезазначеного автомобіля у розмірі 500 доларів США на підставі договору купівлі-продажу його залишків від 27 липня 2021 року, оскільки такий договір суду наданий не був.

Крім того, суд вказав, що до первинного цивільного позову, який був поданий цивільним позивачем 20 травня 2022 року про стягнення матеріальних збитків на здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_11 долучив копію свідоцтва про реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу, згідно якого його власником був саме ОСОБА_11 .

У листі територіального сервісного центру МВС України №1249 в Дніпропетровській області від 26 серпня 2022 року №31/4-1249-26аз також зазначено, що станом на 23 липня 2022 року власником транспортного засобу Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 є саме ОСОБА_11 .

Таким чином суд першої інстанції встановив, що станом на час ухвалення вироку транспортний засіб Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 цивільним позивачем не відчужувався та належить йому, що спростовує твердження останнього про продаж залишків вищезазначеного автомобіля.

Натомість суд зазначив, що провести експертизу для встановлення вартості залишків транспортного засобу Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 є неможливим через відновлення вищезазначеного автомобіля.

Також, як зазначено у вироку, цивільним позивачем не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Nissаn X-Trail д.н.з. НОМЕР_5 , який поніс ОСОБА_11 .

Отже, враховуючи вищенаведене, місцевий суд дійшов висновків про необхідність відмови ОСОБА_11 у задоволенні цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_7 через недоведеність реальних матеріальних збитків, понесених цивільним позивачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 04 лютого 2021 року з вини ОСОБА_7 .

Між тим наведені в мотивувальній частині вироку висновки не містять викладення мотивів відмови суду у задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 про відшкодування шкоди, які були заявлені до ПАТ НАСК Оранта. Натомість в резолютивні частині вироку суд зазначив про необхідність відмови у задоволені цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріального збитку.

Відповідно до положень ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, на думку апеляційного суду, невідповідність та суперечливість висновків суду, наведених в мотивувальній частині вироку, з його рішенням, відображеним в резолютивній частині вироку, вказують на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що згідно п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 та ст.415 КПК тягне за собою скасування вироку судом апеляційної інстанції в частині вирішення цивільного позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову не відповідає вимогам ст.370 КПК, а тому воно підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Під час нового розгляду місцевому суду слід врахувати наведене, ретельно перевірити всі доводи апеляційної скарги представника цивільного позивача, усунути допущені порушення, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, яке відповідатиме приписам статі 370 КПК.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 є безпідставною та задоволенню не підлягає, апеляційна скарга представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 підлягає частковому задоволенню, а вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2023 року підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріального збитку, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412, 415 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 , задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК скасувати в частині цивільного позову та в цій частині призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4