У Х В А Л А

31 серпня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , та ОСОБА_9

розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000146, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 січня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України, а також за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4, п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України,

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 та обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні тяжкого і особливо тяжкого кримінального правопорушення, продовжують існувати ризики, передбачені в п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_7 , і передбачені в п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_6 . Крім того, прокурор просив врахувати такі обставини: їх затримали при спробі втекти; батьки ОСОБА_7 проживають в іншій державі, вона не є громадянкою України та не має ніякого місця проживання в Україні; обидва обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків, які б достатньо забезпечували виконання ними процесуальних обов`язків і запобігали б ризику, зазначеному у пункті 1 ч. 1 ст. 177 КПК; відносно них обох обвинувачених існує ризик переховування від суду під страхом тяжкості покарання; відносно ОСОБА_6 існує ризик, зазначений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме він не будучи під вартою зможе незаконно впливати на обвинувачену ОСОБА_7 , оскільки вона надала слідству викривальні покази, а також впливати на недопитаних у справі свідків.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник заперечили проти застосування найсуворішого запобіжного заходу, просили обрати інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, заперечили вказані прокурором ризики. Крім того вважають, що вказані ризики можуть бути упереджені при обранні менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2023 р. обвинуваченій ОСОБА_7 та обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03.09.2023 року включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим. Водночас, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.

Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 31.08.2023 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України та ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного (обвинуваченого), має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років для неповнолітньої. Наявність обґрунтованої підозри, тяжкість обвинувачення, дані про особу обвинуваченої, в тому числі її вік та стан здоров`я у сукупності свідчать про схильність обвинуваченої до переховування як способу поведінки, до якого вона може вдатися у випадку загрози її інтересам. Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що обвинувачена може вчиняти в подальшому дії з метою переховування. Співставлення можливих негативних для неї наслідків переховування у вигляді її можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків, хоча останній є мінімальним.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. На думку суду, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з моменту застосування цього запобіжного заходу не зменшився і не відпав та полягає у вірогідності переховування від суду з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків, а також на обвинувачену, хоча останній є мінімальним. Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків. На думку суду, застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло не забезпечить його належної поведінки і не зменшить наявні ризики, в тому числі ризику переховування від суду та незаконного впливу на свідків. Відсутність у обвинуваченої ОСОБА_7 жодного місця проживання також свідчить про неможливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Про обрання відносно обвинувачених особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 особистого зобов`язання не забезпечить їх належної поведінки і не зменшить наявність ризиків, не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, суд погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 376, суд

п о с т а н о в и в:

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 жовтня 2023 року включно.

Утримувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 жовтня 2023 року включно.

Утримувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 01.09.2023 о 08 год. 00 хв.

Судді: