справа № 208/1082/22
№ провадження 1-кп/208/269/23
ВИРОК

Іменем України

13 червня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, згідно угоди про визнання винуватості розглянувши справу кримінального провадження №0000057 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сорочине, Петриківського району, Дніпропетровської області, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, не працює, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2007 та 2016 року народження, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на час вчинення злочинів раніше судимої:

- вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.08.2020 року за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;

- вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.01.2022 року за ч.2 ст. 389, ст. 71 КК України до 1 місяця 1 дня арешту, звільнилася по відбуттю строку покарання 20.01.2023 року,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні з одного боку, та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 за письмовою згодою потерпілої сторони, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Кам`янської окружної прокуратури, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. І. Ясюковича 2, укладено угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.

ОСОБА_4 , будучі раніше судима за вчинення корисливого кримінального правопорушення проти чужого майна, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знов вчинила низку аналогічних злочинів.

Приблизно о 18.00 годині 16.01.2021 року, ОСОБА_7 перебувала біля закладу громадського харчування (магазин, кафе-бар «Нагідка») розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де побачила раніше не знайомого ОСОБА_8 , який під час виходу з зазначеного закладу послизнувся та впав, в результаті чого з його кишені випав власний мобільний телефон «Samsung J3»

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпілий тимчасово втратив контроль над своїм майном, таємно підібрала зазначений мобільний пристрій, вартість якого становить 466,67 грн., після чого утримуючи викрадене майно при собі, залишила місце вчинення кримінального правопорушення та у подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на зазначену вище суму.

Приблизно о 12 годині 26.09.2022 року, ОСОБА_4 перебувала біля кафе «Нагідка», яке розташоване за адресою: м. Кам`янське, вул. Ніколенка 4, де побачила раніше знайому їй ОСОБА_9 , в користуванні якої виявила належний тій мобільний телефон «Nokia 2.4 Fjord»

Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_7 керуючись корисливим мотивом та діючи повторно, розуміючи, що ОСОБА_10 довіряє їй і використовуючи ці довірливі відносини, попросила останню надати їй мобільний телефон начебто для здійснення дзвінка, у дійсності не маючи наміру його повернути.

ОСОБА_10 довіряючи ОСОБА_7 та будучи впевненою, що остання поверне мобільний телефон коли потреба у ньому мине, добровільно передала його обвинуваченій.

ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримавши в тимчасове користування мобільний телефон, що належить ОСОБА_10 та не маючи наміру у майбутньому повертати його, роблячи вигляд, що здійснює дзвінок, відійшла від потерпілої та згодом взагалі зникла з поля зору останньої, таким чином заволодівши мобільним телефоном «Nokia 2.4 Fjord», вартість якого становить 1 087, 51 гривень.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_7 залишила місце вчинення кримінального правопорушення, мобільним телефоном розпорядилася на власний розсуд тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на зазначену суму.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані:

- за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обвинувачена, під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні.

Між обвинуваченою та прокурором укладена угода про визнання винуватості у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України та сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 з застосуванням ст. 70 ч.1, 75, 76 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Зі змісту угоди вбачається, що при її укладанні обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснені та є зрозумілими наслідки укладання та затвердження угоди для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:

- обмеження права на оскарження вироку, підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в ст. 424 КПК України;

- відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, а він має право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час судового розгляду; сприяти в забезпеченні виконання завдання кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду обвинувального акту в суді.

Ця угода, суть якої обвинуваченій зрозуміла, укладена нею добровільно і усвідомлено, і у неї було достатньо часу, щоб ознайомитись зі змістом угоди про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила обставини вчинення кримінальних правопорушень як вони викладені в обвинуваченні, та пояснила наступне. З потерпілим ОСОБА_11 раніше не знайома.

В вечірній час 16.01.2021 року вона знаходилась біля кафе-бару «Нагідка» по вулиці Ніколенко в м. Кам`янське. Приблизно о 18.00 годині з бару вийшов потерпілий, перечепився та впав. Під час падіння, з його кишені випав мобільний телефон, який вона таємно підібрала та пішла з місця пригоди. Телефон в подальшому здала в ломбард а гроші витратила на власні потреби.

З потерпілою ОСОБА_10 раніше знайома, неприязливих стосунків не було.

В обідній час 26.09.2022 року, вона зустрілась з потерпілою в магазині біля бару «Нагідка» в м. Кам`янське. Побачила в користуванні ОСОБА_10 мобільний телефон та попросила його щоб зателефонувати. Разом з потерпілою вийшли з магазину та прямували додому по тротуару. Скориставшись тим, що ОСОБА_10 відволіклась, вона непомітно для тої пішла у двори, залишивши мобільний телефон у себе. В подальшому телефон здала до ломбарду а гроші витратила на власні потреби.

Вину свою визнає повністю та щиро розкаюється у скоєному.

Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена нею добровільно, без якогось примусу.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що раніше ОСОБА_4 знала. Неприязливих стосунків не було. 26.09.2022 року, о 12.00 годині, біля бару «Нагідка» вона зустріла обвинувачену. ОСОБА_7 попросила у неї мобільний телефон, щоб зателефонувати. Телефон вона дала та згодом відволіклась. ОСОБА_7 разом з телефоном зникла. Деякий час мала надію, що ОСОБА_7 поверне мобільний телефон, а далі звернулась з заявою до правоохоронних органів.

З пояснень обвинуваченої наданих суду вбачається, що визнання вини у скоєнні злочину за ч.2 ст. 185 КК України - таємному викраденню чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за ч.2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, є добровільним, зрозумілим щодо обмежень оскарження в апеляційному та касаційному порядку, що передбачене ст. 394, 424 ч.3 п.1 КПК України, відмови від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Юридичним змістом кримінального провадження на підставі угод є сукупність прав і обов`язків, реалізовуючи які, сторони кримінального провадження можуть досягати правового компромісу.

Угода є процесуальним засобом, застосовуючи який, сторони з урахуванням рівноваги публічних та приватних інтересів у кримінальному провадженні, задовольняють їх в кримінальному процесі.

В провадженні на підставі угод, нормами КПК України вимагається від сторін і суду прийняття узгодженого рішення, і саме рішення суду про винуватість особи, ґрунтується на умовах укладеної сторонами угоди.

Суть угод в кримінальному процесі являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою, сторони адаптують норми права щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні інтереси.

Умови угоди повинні відповідати інтересам суспільства, що є однією з обов`язкових умов для прийняття судом рішення про затвердження угоди про визнання винуватості.

КПК України не містить конкретного визначення, що таке інтереси суспільства. Аналіз кримінального законодавства дає підстави вважати, що таким інтересом є запобігання, виявлення чи припинення більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, швидкого й оперативного розгляду справи, економії процесуального часу і як наслідок економії бюджетних коштів, і в таких випадках угода може задовольняти інтереси широкого кола осіб, а не лише приватні інтереси обвинуваченого.

Перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 , суд дійшов до наступного висновку:

- ОСОБА_4 дійсно вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, та вона у цьому винна;

- угода про визнання винуватості, яка укладена 13.06.2023 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 відповідає встановленим кримінальним процесуальним вимогам, є правомірною, відповідає інтересам суспільства та держави. Порушень прав та свобод інших осіб, під час судового розгляду не встановлено.

Частиною 3 ст. 50 КК України передбачено, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність особи, що вчинила злочин. Ця кримінально-правова норма відображає конституційні права людей.

Роль покарання як необхідного засобу охорони суспільства від злочинних посягань здійснюється як за допомогою загрози покаранням, яка міститься в санкції будь-якої кримінально-правової норми Особливої частини Кримінального кодексу України, так і шляхом його реалізації, тобто примусового впливу на осіб, вже визнаних винними у вчинені злочину.

Згідно із ч.3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Значення іспитового строку полягає і в тому, що тільки протягом цього строку особа визнається судимою і за нею здійснюється контроль та соціально-виховна робота уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Перебіг іспитового строку встановлюється судом на строк від 1 до 3 років, починається з моменту оголошення вироку і не підлягає скороченню в заохочувальному порядку.

Дискреційні повноваження суду у вирішенні питання щодо терміну випробування, дозволяють диференціювати іспитові строки залежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням конкретних обставин справи.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Враховуючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що подальше виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів можливо без її ізоляції від суспільства, з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі з встановленням строку випробування.

Суд підтверджує, що узгоджена сторонами угоди міра покарання обвинуваченій, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених КК України.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по проведенню судових експертиз, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченої.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 13.06.2023 року на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України в приміщенні Кам`янської окружної прокуратури, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. І. Ясюковича 2, між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та притягнутою в якості обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_4 , затвердити.

Визнати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України в виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 190 КК України в виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засуджену протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 856,48 гривень.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон «Nokia 2.4 Fjord», 2/32 GBBLUE, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 ; мобільний телефон «Samsung GalaxyJ3» ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які знаходяться на зберіганні у потерпілих, знявши арешт з майна, залишити у власників;

- копію специфікацій до договору фінансового кредиту, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження зберігати при справі.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженої ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд, який його ухвалив, протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1