Номер провадження:1-кп/521/670/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0004908 від 05 червня 2014 року, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Одеси, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

секретарів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за наступних обставин.

Так, 05.06.2014 у вечірній час ОСОБА_2 перебував у квартирі за місцем

мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 з малолітнім сином своєї дружини ОСОБА_9 - ОСОБА_10 . Приблизно о 22 годині ЗО хвилин ОСОБА_9 прийшла додому та її чоловік ОСОБА_2 розпочав з нею сварку в ході виниклого конфлікту умисно, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів долонею в область обличчя ОСОБА_9 , спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді синця (кровопідтьоку) обличчя, внаслідок чого, вона впала на ліжко, яке знаходилось позаду неї.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 продовжив наносити удари своїми ногами в область ніг ОСОБА_9 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця (кровопідтьоку) правої голені та садна в області правого колінного суглобу, правої голені.

В подальшому, ОСОБА_2 , діючи умисно, застосовуючи фізичне насильство, схопив своїми руками руку ОСОБА_9 , завів її за спину, завдаючи останній фізичного болю та штовхнув її із вказаного положення, в результаті чого, ОСОБА_9 упала на поверхню підлоги. Далі, ОСОБА_2 ще декілька разів наніс удари' ногою в область ніг потерпілої також спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця (кровопідтьоку) правої голені, саден в області правого колінного суглобу, правої голені.

Завдані тілесні ушкодження ОСОБА_9 мають незначні скороминущі наслідки не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав клопотання свого захисника, просив звільнити його від кримінальної відповідальності та пояснив, що йому роз`яснено та зрозуміло підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував щодо звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Представник потерпілої ОСОБА_6 просив суд прийняти до уваги, що ОСОБА_2 тривалий час перебував у розшуку, а після того як вказане кримінальне провадження надійшло на розгляд до суду, навмисно затягував судовий розгляд.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та перевіривши матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні суду, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачується у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому суд, звертаючи увагу на те, що в ході судового провадження свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_2 заперечував, вважає за необхідне роз`яснити учасникам кримінального провадження наступне.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду N 552/5595/18 від 29 липня 2021 року невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Зі змісту пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення випливає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується останній, відноситься до категорії кримінальних проступків, санкція вказаної статті не передбачає покарання у вигляді обмеження волі.

Також суд бере до уваги, що вищевказане кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2 , вчинене 05 червня 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Разом з тим, судом враховується також і той факт, що кримінальне провадження N 0004908 від 05 червня 2014 року було зупинене в період з 28.12.2014 по 05.03.2021 року у зв`язку з розшуком ОСОБА_2 , та у період з 14.08.2021 по 05.10.2021 року, з цих же підстав.

Положення ч. 2 ст. 49 КК України вказують, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 02 лютого 2023 року, у справі N 735/1121/20, сформулювала правовий висновок, який в силу положень п. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", є обов`язковим до застосування судом першої інстанції, зокрема і при вирішенні цього клопотання захисника.

Відповідно до вказаного правового висновку у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Так, враховуючи, що інкримінований ОСОБА_2 кримінальний проступок вчинено 05.06.2014 року, а п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України встановлює граничний строк для притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, не більше двох років, то строк притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності мав би сплинути 05.06.2016 року.

Разом з тим, керуючись положеннями ч. 2 ст. 49 КК України, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року, суд беручи до уваги, що кримінальне провадження N 0004908 від 05 червня 2014 року було зупинене в період з 28.12.2014 по 05.03.2021 року та у період з 14.08.2021 по 05.10.2021 року у зв`язку з розшуком ОСОБА_2 ( тобто кримінальне провадження зупинялося у зв`язку з розшуком обвинуваченого на загальний період 6 (шість) років 3 (три) місяці та 29 днів, приходить до висновку, що строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності необхідно вважати подовженим на період ухилення ОСОБА_2 від органу досудового розслідування - тобто на шість років три місяці та двадцять дев`ять днів.

Таким чином, остаточний строк притягення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності має становити 8 (вісім) років 3(три) місяці і 29 днів, а отже такий строк сплив 04 жовтня 2022 року.

Відповідно до відомостей, наданих в ході судового розгляду прокурором, інших кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_2 станом на день розгляду клопотання про звільнення від відповідальності - немає.

Таким чином, оскільки з часу вчинення кримінального проступку інкримінованого ОСОБА_2 а саме - з 05.06.2014 року - минуло понад дев`ять років, тобто закінчився строк для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності з урахуванням його подовження на підставі ч. 2 ст. 49 КК України, в судовому засіданні не було встановлено правових перешкод щодо задоволення клопотання сторони захисту з приводу звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 - звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284-288, 314, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0004908 від 05 червня 2014 року - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Малиновський районний суд м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 27 червня 2023 року о 17 год. 00 хв.

Суддя : ОСОБА_1