Справа № 638/4463/23
Провадження № 1-кп/638/1218/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0000325 від 11 травня 2023 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

09 травня 2023 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та потерпілий, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились за адресою: АДРЕСА_2 , на сходовому майданчику 1-го поверху, з під`їзду.

В ході спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт під час якого, на грунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_4 у ОСОБА_3 виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно, переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, підійшов до ОСОБА_4 та стоячи навпроти обличчя до нього, наніс останньому два удари кулаком правої руки у ділянку лівого ока та один удав у ділянку верхньої губи, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців в лівій навколоочній ділянці та верхньої губи, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-583/2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального проступку передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до заяви потерпілого, ОСОБА_4 , не заперечував проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення - проступку, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, з вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення - проступок.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень".

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи вищевикладене відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Так, санкція ч.1 ст. 125 КК України передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Пропенсійне забезпечення» право на пенсію завіком мають чоловіки-після досягнення 60 років і при стажі роботи неменше 25 років та жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (62 роки), тобто він є особою, яка досягла пенсійного віку.

Відповідно до ч. 3 ст.56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Відповідно до ч.2 ст. 57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Тому, такі види покарання, як громадські роботи та виправні роботи не можуть бути призначеними обвинуваченому.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, її щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що її виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у виді штрафу.

Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, 12, 190 КК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1