Провадження № 1-кп/243/676/2023
Справа № 243/2634/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000314 від 13 травня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жданівка, Дрогобицького району, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, водія 1 взводу аерозольного маскування 1 роти аерозольного маскування батальйону аерозольного маскування військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2022 року № 48 старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено до військової частини НОМЕР_1 на посаду водія 1 взводу аерозольного маскування 1 роти аерозольного маскування батальйону аерозольного маскування військової частини НОМЕР_1 .

Про факт несення військової служби у час особливого періоду та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, вказаний військовослужбовець дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання та службові обов`язки.

У відповідності до ст.ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято i непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив тяжкий злочин за наступних обставин:

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Приблизно у вересні 2022 року (більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим), старший солдат ОСОБА_3 перебуваючи в селі Долина Краматорського району Донецької області, виконував бойові завдання, та знайшов на ворожих позиціях артилерійський порох у вигляді соломи, який відноситься до вибухових речовин. В цей же час, на цьому місці у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на носіння вибухової речовини та подальше її зберігання, без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій кримінальний протиправний умисел, старший солдат ОСОБА_3 , всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 «Положення про дозвільну систему України», наказу МВС України від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», підняв з землі цей порох та використовував його для розпалювання вогню, тим самим придбав шляхом привласнення вищезазначену вибухову речовину.

Усвідомлюючи, що знайдена ним речовина є вибуховою речовиною, старший солдат ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, залишив її собі для подальшого розпалювання вогнища, чим здійснив незаконне носіння вибухових речовин та почав їх зберігати.

В подальшому, 12 травня 2023 року приблизно о 11 год. 00 хв., старший солдат ОСОБА_3 прийшов до відділення «Нової пошти № 1», яка розташовується за адресою: Донецька область, м. Святогірськ для того, щоб відправити вищезазначену вибухову речовину до себе додому, де при перевірці його посилки був виявлений порох. У зв`язку з чим 12 травня 2023 року в період часу з 16 год. 55 хв. по 17 год. 04 хв., слідчим СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, за участю старшого солдата ОСОБА_3 проведено огляд місця події, під час якого біля відділенні «Нової пошти №1» у м. Святогірськ, старший солдат ОСОБА_3 , добровільна надав для огляду та вилучення порох, що є промислово виготовленою вибуховою речовиною групи метальних - трубчатим двохосновним нітроцелюлозним порохом, придатним для горіння в повному обсязі

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

В підготовчому судовому засіданні учасники розгляду кримінального провадження не заперечували проти здійснення розгляду даного кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 13 травня 2023 року до ЄРДР за №0000314, 29 червня 2023 року між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

За умовами угоди, уточненої в ході судового засідання, які зафіксовані у журналі судового засідання, сторони домовились про таке:

Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування і судового розгляду щиро покаявся у скоєному злочині.

Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується:

а) беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;

б) щиро каятися.

в) у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання.

г) не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових злочинів.

д) відшкодувати витрати за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, у розмірі 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок; 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок; 2390 (дві тисячці триста дев`яносто) гривень 00 копійок.

Сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 за вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України, та погоджуються на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

З урахуванням особи винного, з огляду на положення статті 65 КК України, сторони угоди мають право, використовуючи положення статті 69 КК України, узгоджувати інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винуватим у скоєнні кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.

Обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердив, що був присутній при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.

Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення. Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушень, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого в угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.

Дослідивши представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, враховуючи, що 29 червня 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, крім того враховуючи данні про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, є військовослужбовцем (за мобілізацією), його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи характеристику за місцем служби, його стан здоров`я, а також його критичне ставлення до скоєного, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України, у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, та призначити покарання, обумовлене угодою про визнання винуватості.

Щодо розв`язання питання про розподіл процесуальних витрат, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

В ст. 243 КПК України зокрема зазначається, що сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи.

Статтею 122 КПК України передбачений порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Аналіз зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що законодавець у вказаній статті зазначає коло осіб, на яких за певних умов покладається обов`язок на покриття процесуальних витрат під час проведення кримінального провадження як під час досудового розслідування так і судового слідства.

Крім того, ст. 122 КПК України передбачено, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.

Відповідно до ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно із представленими копіями процесуальних рішень, експертів було залучено відповідно до вимог ст. 243 КПК України на підставі постанови СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ- 19/105-23/1496-ВТХ від 26 травня 2023 року, витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні становлять 3824 грн. 00 коп..

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ- 19/104-23/17099-ФХВР від 26 травня 2023 року, витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні становлять 1912 грн. 00 коп..

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ- 19/105-23/1930-ВТХ від 20 червня 2023 року, витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні становлять 2390 грн. 00 коп..

З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 3824 грн. 00 коп. + 1912 грн. 00 коп. + 2390 грн. 00 коп. = 8126 грн. 00 коп.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000314 від 13 травня 2023 року- затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29 червня 2023 року із застосуванням положень ст. 58, 69 КК України покарання у виді службового обмеження строком на 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави 20 % (двадцяти відсотків) від суми грошового забезпечення.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не обирався та не застосовувався.

Речові докази:

ручні димові гранати типу РДГ-55 (4 од.), які упаковані в первинну упаковку, та направлено представнику ВЧ НОМЕР_1 під зберігальну розписку - після вступу вироку в законну силу - залишити Збройним Силам України в особі військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта в сумі 8126 (вісім тисяч сто двадцять шість) грн. 00 коп. в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1