Справа №212/4706/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 30 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000080 від 20.01.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого неповну вищу освіту, працюючого кріпильником Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , 2011 року народження, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 ,

встановив:

Згідно з положеннями ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організацій і діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з вимогами ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію, та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє до цього часу.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022, на території України оголошено загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, а також Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 342/2022 від 17.05.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 25 травня 2022 року на 90 діб, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 574/2022 від 12.08.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 23 серпня 2022 року на 90 діб, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 758/2022 від 07.11.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 21 листопада 2022 року на 90 діб, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 59/2023 від 06.02.2023 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 19 лютого 2023 року на 90 діб.

Згідно ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпеченням оборони держави.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки військово-лікарської комісіїї №131/4 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.12.2022 визнаний придатним до військової служби та віднесений до рядового складу із військовим званням - солдат, а також встановлено відсутність у останнього підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Також, 29.12.2022 під особистий підпис ОСОБА_3 був ознайомлений із обов`язками громадянина, визначеними ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

У подальшому, ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, будучи придатним до військової служби, отримавши повістку на відправку до військової частини № НОМЕР_1 з датою відправки на 02.01.2023, про що написав розписку, будучи належним чином повідомлений, не маючи права на відстрочку, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, без поважних на це причин, умисно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки о 09:30 02.01.2022 до військової частини і подальшого призову за мобілізацією, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України та ст. 65 Конституції України, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 336 КК України за ознаками ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

На підставі ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості від 30 червня 2023 року, укладеної між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , якій на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_3 , який є обвинуваченим в цьому кримінальному провадженні, за участю захисника ОСОБА_6 .

Виходячи із змісту даної угоди, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 336 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального правопорушення, ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 336 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. 473, ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину за ст. 336 КК України та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_5 , вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на наявність правових підстав для цього і відповідність угоди вимогам закону.

Враховуючи наведене, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, правильності правової кваліфікації злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 336 КК України за ознаками ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. ст. 314-316, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 30 червня 2023 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000080 від 20 січня 2023 року - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 червня 2023 року покарання за ст. 336 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням на один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового терміну не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Матеріали досудового розслідування кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення прокурором та обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене, ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 17.07.2023 року у порядку ст. 615-15 КПК України.

Суддя ОСОБА_1