МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2023 р. Справа № 370/1766/21

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області кримінальне провадження №0000438 від 14.06.2021 року, за яким

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вишевичі Радомишльського району Житомирської області, громадянин України, українець, офіційно не працює, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина 2018 р.н., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

14.06.2021 року о 12 годині 43 хвилини ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Польща), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», рухаючись на 67 км автодороги М-06 «Київ - Чоп», в межах села Небилиця Бучанського району Київської області, в напрямку м. Києва, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив злочинну самовпевненість, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також в порушення вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху, згідно з яким «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, і перед яким зменшував швидкість та зупинився інший транспортний засіб, що рухався в суміжній смузі руху, не зменшив швидкості свого руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого скоїв наїзд на ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Встановлено, що смерть ОСОБА_7 , настала від поєднаної травми голови, грудної клітки, живота, верхніх і нижніх кінцівок, ведучою серед якої є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток черепу з крововиливами під оболонки і в шлуночки головного мозку.

Порушення водієм ОСОБА_4 , вимог пунктів 2.9 а), 2.3 б), д), 18.4 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у інкримінованому йому діянні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному і дав показання, які повністю відповідають обставинам, що встановлені досудовим розслідуванням.

Так, ОСОБА_4 , дав суду покази, що у встановлений досудовим розслідуванням день та час, він керував власним автомобілем марки «Renault» та рухався з м. Радомишль до м. Києві. Рухаючись на 67 км автодороги «Київ - Чоп», в межах села Небилиця Бучанського району Київської області, в напрямку м. Києва, перед пішохідним переходом, перед яким зменшував швидкість та зупинився інший транспортний засіб, він непомітив пішохода, внаслідок чого здійснив на неї наїзд. Одразу після цього він вийшов з автомобіля та викликав поліцію. Швидку допомогу викликати не зміг через розбиття скла на своєму телефоні. Також визнав той факт, що керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в цей же день вночі пив горілку. Про вчинене дуже шкодує. Зазначив, що просив вибачення у потерпілої та її родини. Оскільки одразу був взятий під варту, просив свою сестру відшкодувати частину завданої шкоди, яка відшкодувала потерпілим 20000 грн., однак потім почалася війна і вона втратила роботу та можливість подальшого відшкодування шкоди. Цивільний позов потерпілої він визнає в повному обсязі. Зазначив, що одразу після відбуття покарання буде братися за будь-яку роботу для скорішого відшкодування завданої шкоди. Просив суворо не карати.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному, визнання ним кваліфікації дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, за згодою учасників процесу, судом не досліджувалися.

Враховуючи викладене, суд визнає, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена у судовому засіданні повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

ОСОБА_4 , хоча раніше і притягався до кримінальної відповідальності, однак згідно практики Європейського суду з прав людини є раніше не судимим. Також до вчинення ДТП притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, однак вони не пов`язані з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння чи вчинення ДТП. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується добре. Має сім`ю та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Посилання представника потерпілої щодо відсутності щирого каяття у вчиненому суд відхиляє, оскільки, на думку суду, мало місце дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що виражається у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 , слід призначити основне покарання у межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інших основних покарань санкція вказаної частини статті не передбачає. Крім того суд вважає як обов`язкове додаткове покарання призначати обвинуваченому у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо цивільного позову слід зазначити наступне.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт на автомобіль марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Польща) слід скасувати, оскільки він був накладений як на речовий доказ. Крім того, як вбачається з ухвали слідчого судді, він не належить на праві власності обвинуваченому, а тому не є можливим залишити арешт чинним з метою забезпечення цивільного позову. Процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 8237,76 грн., слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави. Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни. Також в строк покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з моменту затримання ОСОБА_4 , а саме з 14.06.2021 року.

Щодо цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення 45162,48 грн., матеріальної шкоди, 1000000 грн., моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав цивільний позов, його розмір є розумним та справедливим і не є завищеним, з урахуванням того, що визнання позову відповідає Законові та не порушує права та інтереси третіх осіб, суд вважає, що він підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_4 , відраховувати з 09.05.2023 року.

У строк покарання ОСОБА_4 , зарахувати строк попереднього ув`язнення з 14.06.2021 року по 09.05.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироку законної сили залишити без зміни - тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Арешт майна за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2021 року №761/22104/21 на автомобіль марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Польща) - скасувати.

Речові докази у справі: автомобіль марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Польща), що знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів (смт. Макарів, вул. Стуса, 37) - повернути володільцю ОСОБА_4 ; лазерний диск з записом камери зовнішнього спостереження, на який зафіксовано ДТП, що зберігається у матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (код доходів 24060300 «інші надходження», МФО 899998) 8237,76 грн., процесуальних витрат.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 45162,48 грн., матеріальної шкоди, 1000000 грн., моральної шкоди, а всього - 1045162,48 грн.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не буде оскаржений. В інакшому випадку - після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1