Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/4137/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «Mitsubishi Pajero Wagon», 2007 р.в., чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000858 від 04.05.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та бути використане як доказ.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якому вказав, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В провадженні СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000858 від 04.05.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.05.2023 року до ТСЦ MBC №6543 в. м. Херсоні звернулась гр. ОСОБА_5 з метою переоформлення права власності на автомобіль «Mitsubishi Pajero Wagon» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 . 02.05.2023 року ОСОБА_5 , подала до ТСЦ МВС №6543 в м. Херсоні, договір купівлі продажу вказаного транспортного засобу від 01.05.2023 року укладений між нею як покупцем та ТОВ «АВТОЗНАК» яке виступило в ролі продавця на підставі договору комісії від 29.04.2023 року. Згідно акту огляду реалізованого транспортного засобу та акту технічного стану транспортного засобу від 29.04.2023 вартість транспортного засобу складає 304000 гривень.

В свою чергу, договір комісії на продаж вказаного транспортного засобу було укладено між ТОВ «АВТОЗНАК» та громадянкою ОСОБА_6 , яка діяла від імені власника на підставі довіреності НСК 764820 від 28.04.2023 року посвідченої нотаріусом ОСОБА_7 в порядку передовіреності довіреності від 23.09.2022 року виданої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 . Проте довіреність від 23.09.2022 року була оформлена не на нотаріальному бланку, а на білому аркуші паперу з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 року № 480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану», а саме: посвідчення довіреностей здійснюється без використання спеціальних бланків нотаріальних документів на білих аркушах паперу з нанесеними на них за допомогою комп?ютерної техніки реквізитами нотаріуса, крім довіреностей на право розпорядження транспортними засобами, на строк більше трьох місяців. А довіреність НСК 764820 від 28.04.2023 була оформлена в порядку передовіреності через сім місяців після оформлення основної довіреності.

Відповідно оформлення довіреності НСК 764820 від 28.04.2023 та укладення договору купівлі-продажу автомобіля здійснено без правових підстав з порушенням вимог діючих нормативно-правових актів, з метою незаконного позбавлення власника ОСОБА_4 права власності на автомобіль «Mitsubishi Pajero Wagon» номерний знак НОМЕР_1 .

З урахуванням того, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання прокурора задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб «Mitsubishi Pajero Wagon», 2007 р.в., чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8