Справа № 201/8555/23
Провадження № 1-кс/201/3276/2023

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Дніпро
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого вищу освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні знаходиться малолітня дитина ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
- підозрюваний ОСОБА_5
Короткий виклад клопотання.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Під час розгляду клопотання прокурор зі слідчим клопотання підтримали з підстав, зазначених у ньому, просили задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказуючи на визнання вини та готовність відшкодувати збитки.
Захисник підтримав думку свого підзахисного.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до наступних висновків.
24.02.2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який після цього неодноразово було продовжено.
Указом Президента України від 02 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 № 3057-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.
Законом України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022 внесено зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема ч. 4 ст. 186 після слів "у великих розмірах" доповнена словами "чи в умовах воєнного або надзвичайного стану".
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.07.2023 приблизно о 14 год. 15 хв., в період дії воєнного стану, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 9 по пр. Героїв в м. Дніпро, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаним з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, визначив об`єктом свого злочинного посягання особисті речі потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у вказаному місці в зазначений час, а саме чоловічу сумку чорного кольору, яка знаходилась у нього через плече, всередині якої знаходився паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ідентифікаційним номером, виданим на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти у розмірі 500 гривень, а також мобільний телефон марки «Samsung A03s» чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який останній напередодні поклав до вказаної сумки ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи за вказаною адресою, в той самий день та час, достовірно розуміючи, що його злочинні дії несуть відкритий характер, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який стояв поруч з потерпілим ОСОБА_8 , та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою побороти можливий опір з боку потерпілих, наніс по декілька ударів кулаком в область обличчя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , внаслідок чого останні впали на землю.
Доводячи свій злочинний намір до кінця, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 зірвав сумку з потерпілого ОСОБА_7 , в якій знаходився паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ідентифікаційним номером, виданим на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти у розмірі 500 гривень, а також мобільний телефон марки «Samsung A03s» чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , вартістю 4347 гривень.
Далі, утримуючи відкрито викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 500 гривень та потерпілому ОСОБА_8 на суму 4347 гривень.
23.07.2023 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
24.07.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.
Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, якими є: Заява про вчинене кримінальне правопорушення; Протокол огляду місця події від 23.07.2023; Довідка з КНП «МКЛ № 4» ДМР, видана на ім`я ОСОБА_8 ; Довідка з КНП «МКЛ № 4» ДМР, видана на ім`я ОСОБА_7 ; Протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України; Протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; Довідка, видана на ім`я ОСОБА_8 ; Довідка, видана на ім`я ОСОБА_7 ; Протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ; Протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 ; Протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; Протокол пред`явлення для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 ; Протокол пред`явлення для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 ; Протокол пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_11 .
Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.
При цьому, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.
Щодо існування ризиків.
Слідчий вказує на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.
Так, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
На переконання слідчого судді ризики, заявлені слідчим, є доведеними і полягають у наступному.
Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за який становить від 7 до 10 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 немає міцних соціальних зв`язків, а тому в будь-який час може залишити місце свого перебування з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що у разі перебування підозрюваного під дією запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини, може вчинити психологічний та фізичний тиск на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні. Підозрюваному відомі їх анкетні дані, оскільки у кримінальному провадженні проводилися слідчі дії за їхньої спільної участі.
Про наявність ризику, передбаченого п.5, ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що, вивчаючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що останній офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, тому, залишаючись на волі, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Отже слідчим суддею встановлено ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.
Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день існують.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що органу досудового розслідування дійсно необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій та враховується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.
Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, на теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_5 по вказаному кримінальному провадженню, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом, при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу.
До того ж, слідчий суддя звертає увагу на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу. Так, підозрюваний ОСОБА_5 є молодим чоловіком, стан його здоров`я не потребує додаткового нагляду, не має постійного місця роботи, не навчається, не має постійного джерела прибутку, судимий.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при застосуванні ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки останній підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років.
Матеріали клопотання підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, при цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання ОСОБА_5 на те, що він визнає свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро кається та готовий відшкодувати збитки не можуть бути враховані слідчим суддею, оскільки відповідно до протоколу його допиту, від дачі показів він відмовився на підставі ст. 63 Конституції України та збитки не відшкодував.
При цьому слідчий суддя звертає увагу, що зазначені обставини будуть враховані судом під час ухвалення вироку і призначення покарання та на теперішній час не впливають і не зменшують встановлених слідчим суддею ризиків.
Таким чином, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Щодо строку дії запобіжного заходу.
У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
В подальшому згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.
Тому, оскільки 23.07.2023 о 18:00 ОСОБА_5 затриманий, 24.07.2023 року йому повідомлено про підозру, то досудове розслідування має бути закінчено 24.09.2023, а тому саме до цього строку в межах 60 днів з дня затримання слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.
Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, окрім інших, також щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, в умовах воєнного стану, слідчий суддя приходить до висновку, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави йому не визначати.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194, 196-197, 205, 369-372, 392-393 КПК України -

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів.
Строк дії даної ухвали - до 18 години 00 хвилин 20 вересня 2023 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1