Номер провадження:1-кп/521/904/23
УХВАЛА

04 травня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

під час судового розгляду в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тирасполі Республіки Молдова, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Під час судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначила, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого не зменшились та існувати не перестали.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід. Обвинувачений просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду.

При цьому, зважаючи на практику ЄСПЛ, суд зазначає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, а лише у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, судом враховується, що свідки у даному кримінальному проваджені під час судового розгляду ще не допитані відповідно до засади безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК України.

Оцінюючи доводи сторони обвинуваченого щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд бере до уваги відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та місця постійного мешкання.

Таким чином, вказані обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , на даний час не зменшились та не перестали існувати, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховатися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, що було доведено прокурором в судовому засіданні.

Оцінюючи доводи сторони захисту, суд вважає, що у даному випадку вони не дають підстав для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки небезпека наслідків встановлених ризиків має більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу. Одночасно з цим, стороною захисту не надано до суду доказів, які б підтверджували у сукупності достатність підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу, що свідчить про те, що доводи сторони обвиувачення є більш переконливими для суду та превалюють над доводами сторони захисту.

Таким чином, враховуючи, що обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а стороною захисту не надано достатніх доказів, які б свідчили про об`єктивну можливість змінити запобіжний захід, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Одночасно з цим, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-316 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці (60 днів), тобто до 02.07.2023 включно.

Розмір застави як запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - не визначати.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1