ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1806/23 Справа № 234/4213/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002033 від 25 червня 2018 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 21 січня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Недригайлівського району Сумської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.12.2011 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ухвали Дзержинського районного суду Донецької області, на підставі закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, невідбута частина покарання зменшена на 1/2, новий строк покарання 3 роки 9 місяців 17 днів, 26.08.2014 на підставі ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 15.08.2014 звільнений умовно-достроково на 10 місяців 16 днів;

- 28.03.2016 вироком Краматорського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, 18.06.2018 постановою Селидівського міського суду Донецької області від 08.06.2018 звільнений умовно-достроково на 6 місяців 6 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 21 січня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком шість років.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.2016 в розмірі 6 місяців та остаточно визначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 25 червня 2018 року приблизно о 01 годині 40 хвилин ОСОБА_7 знаходився поблизу магазину «Брусниця», розташованого по вул. Дніпропетровській у м. Краматорську де він побачив раніше малознайомого йому ОСОБА_8 , з яким у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 дістав з правого кармана кофти, у яку він був одягнений, кухонний ніж, та утримуючи його у правій руці, підійшов до останнього, та не бажаючи настання смерті іншої людини, умисно наніс ОСОБА_8 один удар клинком ножа у живіт, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

В результаті умисних, противоправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно: проникаюче колото різане поранення живота з пошкодженням пасма великого сальника, яке утворилося незадовго до надходження в лікарню в результаті одноразової дії гострого предмета, який володіє колюче ріжучими властивостями, і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечним для життя.

Тілесні ушкодження отримані ОСОБА_8 стоять у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок в частині призначення покарання та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, а на підставі ч. 1 ст. 71 КК України - у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості. Обвинувачений вказує на те, що визнав свою вину та щиро розкаявся. Окрім цього, ОСОБА_7 зазначає, що він хоча офіційно і не працевлаштований, проте мав роботу, за рахунок якої мав можливість себе забезпечувати. Водночас, обвинувачений звертає увагу на те, що спричинив потерпілому тілесні ушкодження шматком скла, від чого на його руці залишився шрам, а не клинком ножа як встановив суд. Наведені обставини він заперечував під час судового розгляду. При цьому, обвинувачений зауважує, що жодної експертизи з цього приводу проведено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого їм злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, проте не заперечував, що дійсно 25.06.2018 у темний час доби разом із дружиною - ОСОБА_9 перебував біля магазину «Брусниця», розташованого по вул. Дніпровській в м. Краматорську, де мав словесний конфлікт з потерпілим в ході якого ним останньому було спричинено тілесні ушкодження;

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 - співмешканця ОСОБА_9 , який зазначив, що 25.06.2018 вночі він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повертався додому. ОСОБА_9 зупинилася, а вони пішли далі. Потім він побачив, як обвинувачений тримає останню, а коли підбіг та відбив руку ОСОБА_7 відчув як з лівого боку у нього по тулубу побігла кров;

- показаннями свідка ОСОБА_9 - колишньої дружини ОСОБА_7 , яка зазначила, що поверталась додому разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Вона самостійно зателефонувала обвинуваченому ОСОБА_7 та попросила його підійти до магазину «Брусничка», розташованого по вул. Дніпровський в м. Краматорську, щоб поспілкуватися про доньку. Біля магазину вона зупинилася, а ОСОБА_8 та ОСОБА_10 пішли вперед. В цей момент до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_7 , вони зупинилися та розмовляли, при цьому ОСОБА_7 обійняв її за плечі. Потім підійшов потерпілий ОСОБА_8 та почав сваритися із ОСОБА_7 , махав руками. ОСОБА_7 схопив ОСОБА_8 за руки та тримав їх, вона відійшла. Потім вона побачила як потерпілий нагнувся, а коли підійшла, то побачила у потерпілого кров з лівого боку;

- протоколом огляду місця події від 25.06.2018, яким зафіксовано огляд ділянки місцевості, розташованої з фронтальної сторони супермаркету «Брусниця», за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дніпровська. Перед супермаркетом на асфальтованому покритті виявлені плями речовини бурого кольору;

- протоколом огляду території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі заяви ОСОБА_9 , яким зафіксовано вилучення ганчірки зі слідами речовини бурого кольору та чоловічої кофту з капюшоном зі слідами речовини бурого кольору, у яку був одягнутий обвинувачений ОСОБА_7 в момент спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_8 . Відповідно до ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 26.06.2018 року наданий дозвіл на огляд вказаного домоволодіння;

- висновком експерта №238 від 16.07.2018, згідно з яким у ОСОБА_8 при зверненні за медичною допомогою була виявлене колото різане поранення живота з пошкодженням пасма великого сальника, яке утворилося незадовго до надходження в лікарню в результаті одноразової дії гострого предмета з колюче ріжучими властивостями, і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя;

- висновком експерта №628/Н від 12.07.2018, згідно з яким походження крові від потерпілого ОСОБА_8 в слідах на фрагменті тканини та в слідах на спортивній кофті (об`єкти 1-11) можливе тільки в якості домішок крові;

- протоколом слідчого експерименту від 02.07.2018, під час проведення якого ОСОБА_8 показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень;

- протоколом слідчого експерименту від 02.07.2018, під час проведення якого свідок ОСОБА_9 показала, що бачила як потерпілий ОСОБА_8 став напроти обвинуваченого ОСОБА_7 , побачила як потерпілий став відходити назад та побачила у потерпілого на футболці кров та ножове поранення;

- протоколом слідчого експерименту від 02.07.2018 року, під час проведення якого свідок ОСОБА_10 пояснив, що бачив як потерпілий ОСОБА_11 відштовхнув ОСОБА_9 та став напроти обвинуваченого ОСОБА_7 , вони поклали руки один одному на плечі та в один з моментів він побачив як ОСОБА_11 схопився рукою за живіт та почав відступати назад;

-висновком експерта №247 від 16.07.2018, згідно з яким колото-різане поранення живота у ОСОБА_8 могло утворитися при обставинах, на які вказав потерпілий в ході проведення слідчого експерименту за його участю;

- показаннями експерта ОСОБА_12 , який підтвердив правильність своєї експертизи та пояснив, що характер рани, яка була описана в медичних документах потерпілого відповідає удару клинком ножа. Від удару склом рана має іншу форму, кінці рани також інші. Удар було нанесено з достатньою силою та утворення цього поранення від того, що потерпілий міг наштовхнутися самовільно на ніж, виключається.

Надаючи оцінку наведеним доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 , а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_7 обставини конфлікту з потерпілим, під час якого останньому було спричинено тілесне ушкодження, не заперечував, тоді як свідок ОСОБА_9 засвідчила, що саме після з`ясування стосунків з обвинуваченим вона побачила поранення у потерпілого, на що під час слідчого експерименту вказав й свідок ОСОБА_10 . Окрім цього, сам факт спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_7 засвідчив й потерпілий ОСОБА_8 , вказавши при цьому на раптовість дій обвинуваченого.

Наведені показання повністю узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі й з протоколом слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_8 , який вказав на механізм спричинення йому тілесного ушкодження, з висновком експерта № 238 від 16.07.2018, яким встановлено факт спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження в результаті одноразової дії гострого предмета з колюче-ріжучими властивостями, а також висновком експерта № 247 від 16.07.2018, яким встановлено можливість утворення зазначеного ушкодження при обставинах, зазначених ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження були ним завдані склом, то вони не заслуговують на увагу.

З матеріалів провадження дійсно вбачається, що знаряддя вчинення злочину не вилучалось.

Між тим, експертом ОСОБА_12 під час судового розгляду було виключено можливість спричинення тілесного ушкодження склом та зазначено, що характер рани, яка була описана в медичних документах потерпілого відповідає удару клинком ножа, оскільки від удару склом рана має іншу форму та кінці рани.

З урахуванням наведених обставин, доводи обвинуваченого суд розцінює виключно як спосіб захисту. Інших обставин, які б ставили під сумнів відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, ОСОБА_7 не навів.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину і особі обвинуваченого, за доводами апеляційної скарги останнього, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово, вчинив злочин після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, на обліках у диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання судом встановлено не було.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього в умовах ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку колегія суддів погоджується та вважає, що призначене ОСОБА_7 показання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що він визнав свою вину та щиро розкаявся, то вони не заслуговують на увагу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обставина умисного спричинення тілесного ушкодження потерпілому під час судового розгляду заперечувалась, що не може свідчити про щире каяття та визнання обвинуваченим своєї вини.

Що стосується тверджень обвинуваченого про те, що він був працевлаштований, то ці обставини підстав для пом`якшення йому покарання не дають.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, свою вину повністю не визнав, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність останнього та неможливість виправлення за умови призначення менш суворого покарання.

Отже, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,

колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 21 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4