Справа № 487/3842/23
Провадження № 1-кп/487/661/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000757 від 01.05.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Краснопілля, Березанського району, Миколаївської області, є громадянином України, маючий середню освіту, офіційно не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.09.2022 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ст. 69 ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік;

- 24.03.2023 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 185 та ст. 71 КК України до 5 років та 1 місяця позбавлення волі;

- 07.06.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва

за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

08.04.2023 року близько 19:40 години ОСОБА_3 знаходився біля будинку 284 по вулиці Залізничне селище в місті Миколаєві.

Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_3 виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна.

Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час ОСОБА_3 побачив потерпілого ОСОБА_6 , який на той час перебував у непритомному стані, у якого при собі був мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 10C», сірого кольору в чохлі чорного кольору, котрий був без нагляду, лежав на землі біля потерпілого ОСОБА_6 , та у нього виник кримінально-протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_6 та інших осіб, діючи таємно, умисно, повторно та протиправно, з метою викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 10C», сірого кольору в чохлі чорного кольору, вартістю 4 166,67 гривень.

Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями, що виразились у таємному викрадені чужого майна, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 4 166, 67 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, та визнає його винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 15.05.2023 року в період часу з 14:30 по 15:15 години ОСОБА_3 , знаходився у приміщенні магазину «Червоний-маркет № 306», який розташований за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв. вул.Рюміна, 21.

Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_3 виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел ОСОБА_3 в період часу з 14:30 по 15:15 год., з метою заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь, скориставшись відсутністю уваги з боку працівників маркету та інших осіб, шляхом вільного доступу зі стелажів, які розташовані у торгівельному залі вищевказаного магазину викрав наступні товари які належать ФОП « ОСОБА_7 », а саме:

- Антиперсперант чол. «Oldspice»Captain 50 мл. у кількості 1 шт. вартістю 103,92 гривні;

- Дезодорант чол. «Oldspice»Wolfthorn 50 мл. у кількості 1 шт., вартістю 103,92 гривні;

- Шампунь д/волос «GlissKur»OilNutritive 400 мл. у кількості 1 шт. вартістю 119,92 гривні;

- Шампунь «Schauma»муж., 400 мл. у кількості 1 шт. вартістю 103,92 гривні;

- Шампунь д/волос «Syoss»Color 440 мл. у кількості 1 шт. вартістю 119,92 гривні;

Після чого, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав вказані товари як уполіетиленовий пакет так і собі в кишені. В подальшому не оплативши товар, ОСОБА_3 тримаючи викрадене майно при собі, вийшов з приміщення магазину минаючи касову зону, через двері, які призначені для входу покупців до вищевказаного магазину, тим самим отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 , спричинив ФОП « ОСОБА_7 », матеріальний збиток на суму 551,60 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, та визнає його винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 17.05.2023 року близько 09:09 години ОСОБА_3 , знаходився у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_3 виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел ОСОБА_3 близько 09:00год., з метою заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь, скориставшись відсутністю уваги з боку працівників магазину та інших осіб, шляхом вільного доступу зі стелажів, які розташовані у торгівельному залі викрав наступні товари які належать ТОВ «Вигідна покупка», а саме: пристрій зарядний літій-полімерний 5000 мА годин у кількості 1 шт. вартістю 211 гривень, пристрій зарядний «PowerBank» 10000 мАhу кількості 1 шт., вартістю 509 гривень.

Після чого, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , не оплативши товар, утримуючи викрадене майно при собі, вийшов з приміщення магазину минаючи касову зону, через двері, які призначені для входу покупців до вищевказаного магазину, тим самим отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальний збиток на суму 720,00 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, та визнає його винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім того, 08.04.2023 року, у період часу з 19:40 годин, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час здійснення крадіжки мобільного телефону «XiaomiRedmi 10C», сірого кольору, в чохлі чорного кольору цього телефону, виявивбанківську платіжну картку, яка прив`язана до рахунку НОМЕР_1 , власником якої являється Акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК», та яка перебувала у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та яка в розумінні норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відноситься до офіційних документів, після чого у нього виник злочинний корисливий умисел спрямований на викрадення вказаної банківської картки.

Реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_3 , маючи реальну можливість повернути вищевказану банківську картку її власнику, або передати до відповідних банківських установ чи правоохоронних органів, таких дій не вчинив та з корисливих мотивів, утримуючи вказану карту при собі, з метою подальшого її використання, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном як своєю власністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, та визнає його винуватим у викраденні офіційного документа, з корисливих мотивів.

Також, 29.05.2023 року приблизно о 15.50 годині, ОСОБА_3 , з метою таємного викрадення мана прийшов до магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка 2/1.

Перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи повторно, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, скориставшись відсутністю уваги з боку працівників магазину та сторонніх покупців, узяв з полиці та заховав під одяг майно належне ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 716 грн., а саме: шампунь-бальзам для волосся 2 в 1 «Head&Shoulders» Цитрусова свіжість 360 мл., у кількості 2 шт., вартістю 179 грн за 1 шт., а всього на суму 358 грн.шампунь для волосся 2 в 1 «Head & Shoulders» Основний догляд 360 мл., у кількості 1 шт, вартістю 179 грн., шампунь та бальзам-ополіскувач 2 в 1 «Head & Shoulders» Ментол 360 мл., у кількості 1 шт., вартістю 179 грн.

В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 направився на вихід з магазину, однак розпорядитись викраденим майном не зміг, так як був затриманий за касовою зоноюпрацівниками вказаного магазину, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довів його з причин, які не залежали від його волі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, та визнає його винуватим у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому йому проступку визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Викладенні показання обвинуваченої ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті, є чіткими та послідовними, а також узгоджуються з наступними письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

За згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена повністю.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, предметом злочинів проти власності є майно,яке має певну вартість і є чужим для винної особи; крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 63 КК України, покарання увиді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише уразі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів(ст.12КК України),а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесено законом до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 67 КК України - судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше судимий, на обліку у Комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом: Гостра інтоксикація внаслідок вживання каннабіноїдів, неускладнена.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі.

З урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, характеризується негативно, його щирого каяття та негативного ставлення до вчиненого, а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання з урахуванням вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.06.2023, до ухвалення якого останній вчинив інкриміновані за даним вироком кримінальні правопорушення, призначивши останньому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вказаним вироком більш суворим за даним вироком.

За таких обставин, суд вважає, що остаточне призначене ОСОБА_3 покарання за даним вироком має бути тільки у виді позбавлення волі.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

З обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 1912,00 грн.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч.4 ст. 185 КК України - у вигляді п`яти років семи місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст. 357 КК України - у вигляді 1 року обмеження волі;

за ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України - у вигляді п`яти років трьох місяців позбавлення волі;

Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді п`яти років семи місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та злочинів, за які особа засуджена вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2023 року у справі №489/2380/22, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років сім місяців.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання з 29 травня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 1912,00 грн.

Речовий доказ, а саме "Xiaomi Redmi 10C", сірого кольору в чохлі чорного кольору - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1