Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000426 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24 березня 2022 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Корнин Рівненського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 24 березня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 187 КК на чотири роки позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято його під варто у залі суду.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 24 березня 2022 року.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів та скасовано арешт, накладений на майно у даному кримінальному провадженні.

Цим вироком, ОСОБА_6 засуджений за те, що він 05 лютого 2020 року, близько 22 години 25 хвилин, перебуваючи на польовій дорозі поблизу вул. Тракторна с. Корнин Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вилучення чужого майна, шляхом застосування фізичного насильства, вчинив напад на ОСОБА_5 із застосуванням до нього насильства, небезпечного для здоров'я та погрозою застосування такого насильства, що виразилося в наступних діях.

Так, ОСОБА_6 05.02.2020 близько 22 год. 25 хв. , знаходячись на польовій дорозі поблизу вул. Тракторна, с. Корнин Рівненського району, підійшов до автомобіля Ford Escort, реєстраційний номер НОМЕР_1 та, розбивши скло і відчинивши двері зі сторони сидіння водія, раптово розпилив речовину дратівливої дії із аерозольного балону в обличчя ОСОБА_5 , котрий перебував на водійському сидінні та наніс від п'яти до семи ударів рукою, із затиснутим в ній аерозольним балоном, по голові та тулубу останнього, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім'яної ділянки голови посередині, забою правого плечового суглобу, осаднення м'яких тканин шиї справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

Одночасно, погрожуючи застосувати до ОСОБА_5 насильство, небезпечне для життя та здоров'я, що виразилось у вигуках: «Давай сюда телефон, давай сумку, бо заб'ю», ОСОБА_6 , за допомогою невстановленого слідством колючо-ріжучого предмету, схожого на лезо ножа, перерізав шлейку наплічної сумки та зірвав її з потерпілого, пошкодивши при цьому вказаним колюче-ріжучим предметом праву руку ОСОБА_5 , тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 49900 гривень, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Ford Escort, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Peugeot 307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ключами від квартири, блокнотом червоного кольору, видатковими накладними та документами дебіторської заборгованості, які знаходилися у наплічній сумці ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілому фізичну шкоду та майнову шкоду на загальну суму 49900 гривень.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вказаний вирок змінити, призначивши ОСОБА_6 покарання із встановленням іспитового строку.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що місцевий суд не взяв до уваги примирення між обвинуваченим та потерпілим, відсутність претензій з боку ОСОБА_5 , не відображено позитивну характеристику обвинуваченого, який працевлаштований та має на утриманні матір пенсійного віку, яка потребує догляду, проживає з дружиною без реєстрації шлюбу. Вказав, що місцевий суд, призначаючи покарання, не врахував думку потерпілого та висновок пробації, згідно з яким виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, та не мотивував застосування максимально суворого покарання позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, міркування потерпілого ОСОБА_5 , який просив задовльнити апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурора про безпідставність апеляційних вимог та залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

За приписами ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону стосуються як вирішення питання щодо доведеності вини чи навпаки - її не доведеності, так і призначенні покарання у разі ухвалення обвинувального вироку.

Щодо обраного місцевим судом обвинуваченом виду та міри покарання, то колегія суддів вважає, що воно ґрунтується на вимогах закону про кримінальну відповідальність.

Так кримінальне правопорушення за ст. 187 КК є найбільш небезпечним серед злочинів проти власності, оскільки додатковим об`єктом посягання виступають життя чи здоров`я потерпілого. Санкцією ч.1 ст. 187 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Саме тому законодавцем за класифікацією, яка міститься у ст. 12 КК, цей злочин визнано тяжким.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.

Зокрема судом було враховано пом'якшуючу покарання обставину - щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Водночас суд взяв до уваги дані про особу винного, а саме те, що він, у відповідності до ст. 89 КК, не має судимості, за місцем проживання характеризується посередньо.

При цьому, місцевим судом взято до уваги супінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів.

Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку місцевого суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства та обрання йому покарання наближеного до нижньої межі санкції, передбаченої ч.1 ст. 187 КК.

При цьому, колегія суддів вважає, що встановлених обставин недостатньо для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК, згідно якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Щодо доводів захисника про неврахування місцевим судом досудової доповіді стосовно ОСОБА_6 , то колегія суддів зауважує, що згідно згаданого висновку органу пробації, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі, окремих осіб.

Також на переконання колегії суддів, перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у фактичних сімейних відносинах та наявність у нього матері пенсійного віку, не є підставами, у розумінні ст. 75 КК, для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що вирок місцевого суду є законний, обґрунтований та вмотивований, ухвалений дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його зміни та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24 березня 2022 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3