Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2023 року у справі за клопотаннями засудженого ОСОБА_6 та начальника ДУ "Рівненський СІ" ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке відповідно до ст.82 КК України щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженого за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі із конфіскацією усього майна належного йому на праві власності, вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 01.10.2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2023 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та начальника ДУ "Рівненський СІ" ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке відповідно до ст.82 КК України. Замінено ОСОБА_6 , засудженому до довічного позбавлення волі із конфіскацією усього майна належного йому на праві власності, покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 19 (дев`ятнадцять) років.

Строк заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком 19 (дев`ятнадцять) років ухвалено обчислювати з дня заміни покарання, тобто з 09.06.2023 року.

Своє рішення колегія суддів мотивувала тим, що засуджений за час перебування в місцях позбавлення волі зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому відповідно до ч.5 ст.82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а саме на 19 років.

В поданій апеляційній скарзі засуджений та його захисник вважають ухвалу суду незаконною в частині призначення ОСОБА_6 строку покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також невідповідністю призначеного судом покарання особі засудженого.

Захисник ОСОБА_7 вказує, що призначаючи засудженому майже максимальний з передбаченого ч.5 ст.82 КК України строк покарання, колегія суддів ніяк не мотивувала таку суворість призначеного покарання, у тому числі з урахуванням особи ОСОБА_6 , який згідно характеристики став на шлях виправлення та має позитивну мотивацію до змін. Тому просить ухвалу суду першої інстанції змінити та призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Засуджений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі з урахування доповнень зазначає, що колегія суддів, приймаючи рішення про заміну покарання, не врахувала суперечності між ст.82 КК України та положеннями Конституції України, яка має вищу юридичну силу та норми якої є нормами прямої дії. Вважає, що норми ст.82 КК України містять очевидні признаки дискримінації, заборонені ст.24 Конституції України, оскільки особа, яка відбула 15 років позбавлення волі та особа, яка відбула понад 23 роки позбавлення волі (як в його випадку), мають однакові перспективи звільнення з довічного позбавлення волі на строк не менше 15 років та не більше 20 років. Звертає увагу суду, що призначене судом першої інстанції покарання без врахування вже відбутого строку покарання у виді позбавлення волі понад 23 роки в умовах тримання в секторі максимального рівня безпеки, втративши здоров`я, є надто суворим. Просить з врахуванням вже відбутого строку покарання і множинними захворюваннями звільнити його з місць позбавлення волі. Під час апеляційного розгляду засуджений уточнив апеляційні вимоги та просив призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, яка просила залишити ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала колегії суддів суду першої інстанції в частині правомірності висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк в апеляційному порядку не оскаржується, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК, ухвала в цій частині не переглядалася.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

Згідно з правилами ч.1 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).

Відповідно до положень ч.5 цієї статі покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом зазначеної вище статті та роз`яснень, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Місцевий суд на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установах виконання покарання зробив вірний висновок про становлення особи на шлях виправлення та наявність правових підстав для замінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі.

Однак, колегія апеляційного суду вважає, що призначаючи засудженому 19 років позбавлення волі колегія місцевого суду не обґрунтувала таку суворість призначеного покарання. Крім того, в мотивувальній частині ухвали суд першої інстанції зазначив, що беручи до уваги позитивні характеристики та особу засудженого, який став на шлях виправлення, прийшов до висновку про можливість заміни покарання ОСОБА_6 у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк, відповідно до ч.5 ст.82 КК України, наближений до мінімальної межі. Разом з тим, 19 років позбавлення волі, з 20 років можливих за вищевказаною статтею, є наближений до максимальної межі, а не мінімальної, як визначив місцевий суд.

Так, відповідно до оформленої ДУ «Рівненський СІ» форми індивідуального плану виправлення та ресоціалізації засудженого ОСОБА_6 потреби у плануванні нових завдань впливу не виявлено. Вказані у плані заходи мають виключно позитивний вплив на засудженого у ході процесу виправлення та ресоціалізації. Також за Методикою визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженою наказом МЮУ від 19.01.2023 року №294/5, ОСОБА_6 набрав 66 балів, що значно перевищує мінімальний бал (61), необхідний для позитивного висновку про виправлення засудженого. Крім того, встановлено, що на час розгляду подання засуджений з урахуванням зарахованого в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення (з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі) фактично відбув більше 23 років позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з урахуванням в сукупності даних, які характеризують засудженого під час відбування ним довічного покарання, покарання у виді позбавлення волі на строк 19 років є надто суворим та нічим не обґрунтованим, у зв`язку з чим прийшла до висновку про можливість заміни ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Саме таке покарання, на переконання колегії суддів, відповідатиме меті покарання, визначеної ч.2 ст.50 КК України, сприятиме подальшому виправленню засудженого та буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 411, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2023 року змінити в частині призначеного покарання.

Замінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі із конфіскацією усього майна належного йому на праві власності, покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

В решті ухвалу суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2