Єдиний унікальний номер судової справи: 153/1536/16-к
Номер провадження: 1-кп/150/3/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

в режимі відео конференції - прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 14 вересня 2016 року за № 0000345 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не працює, одружений, відповідно до ст.. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особіі визнане судом недоведеним.

За обвинувальним актом, 13 вересня 2016 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 разом зі своїм товаришем ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи неподалік від будинку АДРЕСА_2 , зустрів ОСОБА_7 , де між нею та ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин виникла словесна суперечка, у ході якої ОСОБА_7 нанесла один удар невстановленим предметом в область обличчя ОСОБА_4 .

Вказаними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці справа, крововилив в білкову оболонку правого ока, які відповідно до висновку експерта від 15 вересня 2016 року № 314 належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_4 , діючи умисно у відповідь на вказані дії ОСОБА_7 наніс їй один удар лівою рукою в область грудей та один удар правою ногою в область шиї та голови зліва. Від вказаного удару ногою ОСОБА_7 упала назад на відстань близько двох метрів на тверду ґрунтову поверхню.

Під час намагання ОСОБА_7 підвестись з колін на ноги, ОСОБА_4 наніс їй кулаком правої руки прямий удар в область голови в ділянку перенісся, від чого вона впала головою назад на спину в напрямку до узбіччя проїжджої частини вулиці. Після цього ОСОБА_4 з ОСОБА_6 залишивши ОСОБА_7 покинули місце вказаної події.

У подальшому, близько 07 години 00 хвилин 14 вересня 2016 року ОСОБА_7 виявлено на вказаному вище місці події без свідомості та госпіталізовано до КП «Ямпільська районна лікарня», де вона ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Внаслідок вказаних протиправних умисних дій, зокрема прямого удару кулаком правої руки в область голови в ділянку перенісся ОСОБА_7 та подальшого співудару при падінні нею головою об тверду поверхню узбіччя вулиці, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововиливу у м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, яке відповідно до висновків експертів від 18 вересня 2016 року за № 41, від 09 листопада 2016 року за № 101, від 21 лютого 2018 року за № 2 по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя на час їх утворення.

Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від набряку речовини головного мозку, який виник внаслідок закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл. Між даними тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 є причинний зв`язок з настанням її смерті.

Також внаслідок вищевказаних протиправних дій, ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітини, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів, які відповідно до висновку експерта від 18 вересня 2016 року за № 41 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.

Таким чином, органом досудового розслідування пред`явлено ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, яке полягає в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

ІІ. Підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 13 вересня 2016 року о 21 годині, знаходячись по вул. Комунарській в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, запропонував ОСОБА_6 , з яким вживав алкогольні напої, довести його додому. По дорозі побачили світло ліхтарика, як з`ясувалося в подальшому світила ОСОБА_8 . Вона кричала до них вживаючи нецензурні слова та образи. Він зробив потерпілій зауваження, після чого між ними почалася словесна перепалка. В цей час ОСОБА_6 почав подати, ОСОБА_4 нахилився аби допомогти йому підвестися, а ОСОБА_7 підбігла із-за дерев чи-то кущів до обвинуваченого, та нанесла йому удари в око та чоло. Він її відштовхнув рукою в груди і вона відлетіла в сторону, впавши на кущі. Після чого ОСОБА_4 притримуючи ОСОБА_9 та велосипед, пішли до товариша додому. Покидаючи місце події, ОСОБА_7 кричала їм в слід. Також зауважив, що в період з 14 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року він був незаконно затриманий працівниками поліції, і в цей період ними наносилися обвинуваченому тілесні ушкодження, у зв`язку із чим він звертався до лікаря, який зафіксував своїм висновком від 19.09.2016 № 80 як перелік таких тілесних ушкоджень, так і момент їх можливого утворення, який припадає на період незаконного утримання. Тому, відомості під час слідчого експерименту від 17 вересня 2016 року надавав під тиском слідства.

Потерпіла ОСОБА_10 подала до суду заяву, відповідно до якої просила суд здійснювати судове провадження у її відсутність. Міру покарання відносить на розсуд суду. Також просила залишити без розгляду поданий нею цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що 13 вересня 2016 року він зустрівся з ОСОБА_4 , з яким біля річки в с. Гальжбіївка розпивали алкогольні напої. Згодом до них підійшов ОСОБА_11 , з яким вони випили ще по чарці, після чого той пішов, а вони залишилися і допили спиртне. На ставку вони були дотемна, після чого пішли, дійшовши до повороту в сторону с. Біла, свідок почав спотикатися, тому ОСОБА_4 вирішив провести його додому. Вони пішли нижньою дорогою, пройшовши метрів 150-200, побачили жінку, яку він не знає і ніколи не бачив. Жінка була в стані алкогольного сп`яніння, почала чіплятися до них та вигукувати нецензурні слова. Під час вказаних дій вона зачепила велосипед свідка, внаслідок чого він впав разом з велосипедом. ОСОБА_4 нагнувся аби допомогти свідку підвестися, в цей час ОСОБА_7 нанесла ногою один удар по голові ОСОБА_4 . Підвівшись, він відштовхнув її, вдаривши ліктем в плече. ОСОБА_7 внаслідок поштовху впала на коліна. Після цього ОСОБА_4 та свідок продовжили йти, а ОСОБА_7 стоячи на колінах продовжувала кричати та вигукувати нецензурні слова їм в слід. Прийшовши додому свідка, випили ще по чарці спиртного, покурили і пішли спати. Наступного дня вранці приїхали працівники поліції, які взяли ОСОБА_4 в одну машину, а його посадили в іншу, де запитували, як вбивали і ґвалтували жінку.

Свідок ОСОБА_12 - фельдшер відділення екстреної медичної допомоги, суду показала, що у вересні 2016 року виїжджали на виклик в с. Гальжбіївку приблизно о 08 годині. Там були місцеві жителі, їх зустрів перехожий, який викликав швидку. Потерпіла ОСОБА_13 лежала на узбіччі дороги животом та обличчям до землі. Свідок зазначила, що вона разом з водієм та іншими людьми помістили потерпілу в салон автомобіля, де надавали медичну допомогу близько 30 хвилин. У потерпілої були тілесні ушкодження на обличчі, забій потилиці, вона була без свідомості, на больові подразники проявляла рухову активність, одяг на жінці був цілий, піджак був одітий лише на одну руку.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що ОСОБА_7 проживала з його батьком в с.Ульянівка, вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями. За кілька днів до подій, що сталися з ОСОБА_7 , остання була в м.Ямполі, де вкрала блок сигарет, за що її побив чоловік, в якого вона скоїла крадіжку, про що він дізнався від жінки, яка продає цигарки. Від цих побоїв у ОСОБА_7 були синці навколо очей і синці на обличчі. Того дня, тобто 13.09.2016 ОСОБА_7 мала конфлікт з його батьком, вони билися, скандалили через те, що вона вкрала гроші в батька. Конфлікт завершився тим, що ОСОБА_7 приблизно о 18 - 19 годині вечора і до 20 години, , залишила будинок батька і пішла. Вона дійшла до кінця села, після чого бусом, який приїздив до сусіда і їхав в с.Гальжбіївку, доїхала до греблі с.Гальжбіївки. Наступного дня приїхали працівники поліції, які сказали, що ОСОБА_7 перебуває в реанімації. Він їздив на впізнання. Свідок вказав, що ОСОБА_7 бив чоловік, в якого вона вкрала цигарки, потім вона билася з його батьком. Пізніше він почув, що ОСОБА_4 зізнався у нанесенні їй тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_15 - житель с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, суду показав, що 14.09.2016 року приблизно о 07 - 07 годині 30 хвилин він знайшов жінку, яка лежала на вулиці і харчала. Він зателефонував ОСОБА_16 , яка підійшла разом із ОСОБА_17 - сільським головою до місця події. Вночі він чув голоси на паралельній від його будинку вулиці. Жінка лежала на животі обличчям до землі, у неї була побита голова та обличчя. Швидка приїхала через 10 хвилин після виклику і почали надавати їй медичну допомогу. Потерпіла харчала, її помістили до карети швидкої допомоги. Одяг на ній був цілий. По приїзду працівників поліції, він приймав участь у огляді місця події і його підпис є у протоколі огляду місця події.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що бачив ОСОБА_7 13.09.2016 близько 18 години, у неї було побите обличчя, були синці під очима. На запитання свідка, вона відповіла, що її побив співмешканець ( ОСОБА_19 ).

Свідок ОСОБА_20 - житель с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, суду показав, що з ОСОБА_4 знайомий, оскільки, спільно проводить час на рибалці. Від людей дізнався про те, що ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Того дня, коли сталася подія, точної дати не пам`ятає, у вересні 2016 року, біля 10 години ранку до нього приїхали ОСОБА_4 разом із ОСОБА_21 . У них була пляшка горілки, яку вони розпили, і ОСОБА_4 відвіз ОСОБА_21 додому на велосипеді, після чого вони разом з ОСОБА_4 відпочивали розпиваючи алкогольні напої. З обіду ОСОБА_4 прийшов разом із ОСОБА_6 і попросили закуски і пішли від нього приблизно о 16-17 годині. Вони були напідпитку. Куди саме вони пішли, він не знає. Наступного дня йому стало відомо, що ОСОБА_7 були нанесені тілесні ушкодження та в цьому винуватять ОСОБА_4 . Йому невідомо, чи конфліктував ОСОБА_4 із ОСОБА_7 .

Також з урахуванням того, що на час розгляду кримінального провадження цим складом суду свідок ОСОБА_22 помер, прокурором було заявлено клопотання про дослідження технічного запису допиту свідка іншим складом цього ж суду, проти якого не заперечувала сторона захисту.

Тому, суд дослідив технічний запис допиту свідка ОСОБА_22 від 07 грудня 2017 року, здійснений іншим складом Чернівецького районного суду Вінницької області, згідно якого свідок дав суду наступні покази: « ОСОБА_7 була його співмешканкою. 13.09.2016 ОСОБА_7 була в м. Ямпіль, так як він дав їй 65,00 гривень, щоб вона купила йому цигарок і круп. ОСОБА_7 приїхала з ринку, що в м. Ямпіль приблизно о 16 - 17 годині, перебувала у нетверезому стані, тілесних ушкоджень на ній не було.Приблизно о 16-17 годині між ними виник конфлікт через гроші. Під час сварки він вдарив її рукою по обличчю і вигнав. ОСОБА_7 залишила будинок приблизно о 16-17 годині і більше не поверталася. Наступного дня в лікарні, під час впізнання, він дізнався, що ОСОБА_7 побили. Обличчя її було опухле, він впізнав її лише по каблучці, яка була в неї на пальці та по волоссю.».

Після дослідження вказаного технічного запису суд констатує, що не було встановлено будь-яких суттєвих обставин, які не були б відомі під час минулого розгляду, і які б вимагали повторного допиту свідка. Переглянутий технічний запис дає можливість не лише сприймати зміст показань свідка, але й спостерігати манеру його поведінки під час допиту і робити висновки для оцінки їх достовірності. Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не були позбавлені можливості при дослідженні технічного запису звертати увагу суду на ті аспекти показань, які є важливими для оцінки їх достовірності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що дослідження показань свідка, які він давав під час допиту іншим складом цього ж суду відповідає приписам статті 319 КПК України, узгоджується з висновками ВС в складі ККС, викладеними у постановах від 07.06.2018 по справі № 720/2612/15-к, від 02.02.2022 по справі № 127/19452/16-к, та забезпечило сторонам достатні процесуальні гарантії, здатні компенсувати неможливість його допиту під час даного судового розгляду.

Також судом було досліджено наступні письмові докази, надані стороною обвинувачення:

- протокол огляду місця події від 14.09.2016 та фото таблицю до протоколу огляду, з яких встановлено, що місцем огляду є проїжджа частина дороги через вулицю Комунарська в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, де були виявлені наступні речі: два шльопанці чорного кольору, ліхтарик чорного кольору, резинка для закладання волосся чорного кольору, жіночий жакет рожевого кольору, на якому наявні плями бурого кольору, схожі на кров, на узбіччі виявлено пляму бурого кольору, схожу на кров;

- протокол та відеозаписом проведення слідчого експерименту 17.09.2016 по вул. Урсола, неподалік від перехрестя вулиць Урсола та Незалежності в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, із якого встановлено, що слідчий експеримент проводився за участю підозрюваного ОСОБА_4 та понятих. ОСОБА_4 розповів , що 13 вересня 2016 року у вечірній час доби після розпивання алкогольних напоїв на ставу йшов з товаришем ОСОБА_23 до будинку останнього. В цей час проходячи повз вулицю, побачили світло ліхтарика та почули як кричить якась жінка, при цьому висловлюючи на їхню адресу нецензурні слова. Цією жінкою виявилася ОСОБА_7 . На зауваження ОСОБА_4 вона не реагувала та погрожувала розірвати йому обличчя. Намагаючись покласти велосипед ОСОБА_6 на узбіччя, ОСОБА_7 підійшла блище та несподівано нанесла йому удар в праве око та праву частину лобу. Залишивши велосипед, ОСОБА_4 відштовхнув ОСОБА_7 , вдаривши лівою рукою в тулуб, вона похитнулася, після чого він наніс один удар в область шиї, від якого ОСОБА_7 впала на коліна. Вона почала підводитися, тому ОСОБА_4 наніс їй ще один удар в область носу. Внаслідок зазначеного удару потерпіла впала та почала харчати, в неї з рота пішла кров. Після цього обвинувачений з ОСОБА_6 пішли до останнього додому. Залишивши свідка спати, він набрав відро з водою, пішов до того місця, де була ОСОБА_7 . Наливши частину води на її обличчя, остання почала кричати аби обвинувачений її не топив. Зрозумівши, що ОСОБА_7 нормально почувається, обвинувачений пішов до будинку ОСОБА_6 , де переночував (том 1 а.с. 159-162);

- протокол та відеозапис проведення слідчого експерименту 04.11.2016 по вул. Урсола, неподалік перехрестя в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, зі змісту якого встановлено, що слідчий експеримент проводився за участю свідка ОСОБА_6 та понятих. ОСОБА_6 розповів, що 13 вересня 2016 року близько 17-18 години прийшли на став, що в с. Гальжбіївка, де розпивали алкогольні напої. Близько 21 години 20 хвилин вони з ОСОБА_4 вирішили піти додому. Вийшовши зі ставу ОСОБА_4 тримав велосипед, за який тримався свідок. Йдучи по вулиці в напрямку дому свідка, вони побачили як хтось світить фонариком їм в обличчя, на що ОСОБА_4 обурився та сказав аби невідома особа припинила світити їм в обличчя. Невідома особа наближалася до них та вигукувала у відповідь нецензурну лайку та образи на їхню адресу. Цією особою виявилась ОСОБА_7 . Між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виникла словесна суперечка, під час якої останній наніс штовхаючий удар в область плеча ОСОБА_7 . У зв`язку із тим, що ОСОБА_4 відпустив велосипед, свідок разом з велосипедом впав на землю. Після падіння свідок почав підійматися, а ОСОБА_4 йому допомагати. В цей час ОСОБА_7 нанесла ОСОБА_4 удар ногою по голові, в яку саме ділянку голови свідок не пам`ятає. Підвівшись, ОСОБА_4 , наніс ОСОБА_7 штовхаючий удар ногою в живіт, від якого вона чи-то похитнулася чи-то відійшла декілька кроків назад в кущі. Під час нанесення вказаного удару ОСОБА_4 , свідок тримав його за лікоть правої руки та казав, аби той заспокоївся. ОСОБА_7 почала кричати з кущів, що ОСОБА_4 це не зійде з рук. В цей час свідок та обвинувачений йшли в напрямку будинку свідка. Прийшовши додому, вони ще трохи випили, обвинувачений повідомив, що йому потрібно вийти та вийшов, свідок натомість ліг спати. Наступного дня вранці, прокинувшись, побачив біля себе ОСОБА_4 , який спав (том 1 а.с. 163-166);

- протокол огляду місця події від 25.10.2016, фототаблиці до протоколу огляду та план-схеми до протоколу, з яких встановлено, що місцем огляду є ділянка місцевості, що прилягає до домоволодіння АДРЕСА_2 , на яку вказав та показав ОСОБА_15 , та на якій лежала ОСОБА_7 ;

- протокол отримання зразків для експертизи від 14.09.2016, з якого встановлено, що відібрані зразки крові в період часу з 17.10 години по 17.15 годину в приміщенні BAIT Ямпільської ЦРЛ у ОСОБА_7 ;

- протокол огляду місцевості, приміщення, речей та документів від 15.09.2016 та фототаблиць до нього, з яких встановлено, що проведено огляд ОСОБА_4 , а саме: одягу, в який він був одягнений;

- висновок експерта №41 від 18.09.2016, відповідно до якого у ОСОБА_7 було виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: субдуральна гематома зліва у кількості 200 мл, крововилив в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синець в ділянці лівого ока, садна в ділянці перенісся, лівої та правої щоки. Синець в ділянці грудини, синці в правій половині грудної клітки, синці по тильній поверхні правої та лівої кисті, садна в ділянці правого і лівого колінних суглобів. Вказані ушкодження у ОСОБА_7 могли виникнути від дії тупого твердого предмету або від співудару об нього, можливо 13.09.2016. Ушкодження у трупа ОСОБА_7 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральна гематома зліва у кількості 200 мл, крововилив в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синець в ділянці лівого ока, садна в ділянці перенісся, лівої та правої щоки по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час їх утворення. Ушкодження у трупа ОСОБА_7 у вигляді синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синці по тильній поверхні правої і лівої кисті, садна в ділянці правого і лівого колінних суглобів мають ознаки легких тілесних ушкоджень, відносно живих осіб та в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від набряку речовини головного мозку, який виник внаслідок закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва в кількості 200 мл. Між даними тілесними ушкодженнями у трупа ОСОБА_7 , які вказані вище та оцінено як тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя на час їх утворення і настанням смерті є причинний зв`язок. Після отримання тілесних ушкоджень, які встановлено в ході проведення експертного дослідження (п. 1 висновку експерта) ОСОБА_7 могла виконувати будь-які дії, а саме пересуватись, кричати тощо, на час наростання набряку головного мозку. Ушкодження у трупа ОСОБА_7 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, набряку речовини головного мозку, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, масивного крововиливу в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці могли виникнути внаслідок нанесення їй ударів тупим, твердим предметом, яким могла бути рука людини, стиснута в кулак, в ділянку обличчя з подальшим її падінням на спину і співударом потиличною ділянкою голови об тверду поверхню ґрунту;

- висновок експерта №101 від 27.10.2016, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва, в кількості 200 мл, крововилив в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синець в ділянці лівого ока, садна в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, синець в ділянці грудини, синці в правій половині грудної клітки, синці по тильній поверхні правої і лівої кисті, садна в ділянці правого і лівого колінних суглобів могли виникнути від дії тупого(их), твердого(их) предмета(ів) або від співудару об нього (них), можливо 13.09.2016 та могли виникнути за обставин, які повідомив та продемонстрував підозрюваний ОСОБА_4 під час проведення 17.09.2016 слідчого експерименту за його участю;

- висновок експерта від 15.09.2016 № 314, відповідно до якого у ОСОБА_4 мали місце такі тілесні ушкодження: дві садни в лобній ділянці справа, крововилив в білкову оболонку правого ока, які утворились від дії тупого предмету, який міг бути зажатий в руці нападаючої, можливо в ніч з 13.09 на 14.09.2016 та належать всі в сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновок експерта № 313/92 від 15.09.2016, відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце такі тілесні ушкодження: синці на обличчі (без вказаної чіткої анатомічної локалізації та розмірів) садна на обох колінах,закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку з явищами церебральної коми, які утворились від дії тупих предметів, в ніч з 13.09 на 14.09.2016 та належать:синці та садна до категорії легких тілесних ушкоджень, а забій голови, який спричинив загрозливе до життя явище - церебральну кому, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

- висновок експерта № 293 від 23.09.2016, відповідно до якого кров потерпілої ОСОБА_7 відноситься до групи АВ; кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-А; кров ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А. В слідах на жіночому піджаку (об`єкт №1), ліхтарику (об`єкт №2), марлевому тампоні зі змивом речовини (об`єкт №3), вилучених під час ОМП в с. Гальжбіївка по вул. Комунарська та представлених на дослідження, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А та В. Таким чином, якщо кров у вказаних об`єктах походить від однієї особи, то нею могла бути людина з групою крові АВ, що не виключає походження її від потерпілої ОСОБА_7 . Якщо ж кров у вказаних об`єктах походить від двох, або декількох осіб, тобто є змішаною, то ними могли бути люди з групами крові А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А та АВ, що не виключає походження цієї крові як від потерпілої ОСОБА_7 , так і від ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . В слідах на гумових шльопанцях, резинці для волосся, представлених на дослідження, наявність крові не встановлено;

- висновок експерта №296 від 23.09.2016, відповідно до якого кров потерпілої ОСОБА_7 відноситься до групи АВ. Кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В. Кров ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А;

- висновок експерта №294 від 23.09.2016, відповідно до якого згідно «Висновку експерта» №296 від 07.10.2016: кров потерпілої ОСОБА_7 відноситься до групи АВ; кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; кров ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А. В слідах на байковій кофті сірого кольору (об`єкт 4), вилучених під час ОМП в с. Гальжбіївка по вул. Незалежності, 88 та представленій на дослідження, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А та В. Таким чином, якщо кров у вказаному об`єкті походить від однієї особи, то нею могла бути людина з групою крові АВ, що не виключає походження її від потерпілої ОСОБА_7 . Якщо ж кров, у вказаному об`єкті походить від двох, або декількох осіб, тобто є змішаною, то ними могли бути люди з групами крові А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А та АВ, що не виключає походження цієї крові, як від потерпілої ОСОБА_7 , так і від ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . В слідах на спортивній кофті, кепці та наволочці, вилучених під час ОМП в с. Гальжбіївка по вул. Незалежності, 88 та представлених на дослідження, наявність крові не встановлено. В слідах на кросівках чорного кольору (об`єкти №1,2), вилучених в АДРЕСА_3 та представлених для дослідження, знайдена кров птаха;

- висновок експерта № 217 від 26.10.2016, відповідно до якого, згідно «Висновку експерта» №296 від 07.10.2016 відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ: «Кров потерпілої ОСОБА_7 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВО». При дослідженні піднігтьового вмісту правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук потерпілої ОСОБА_7 наявність крові не встановлена. Виявлено поодинокі епітеліальні клітини людини, статева та групова належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю епітеліальних клітин зі збереженими та придатними для цитологічного дослідження ядрами та недостатньою їх кількістю в мікропрепаратах для даного виду серологічної реакції відповідно. Зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з правої та лівої рук потерпілої ОСОБА_7 (об`єкти №№1,2) на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК-дослідження та передані слідчому;

- висновок експерта № 2 від 21.03.2018, відповідно до якого основним методом лікування хворих з травматичною субдуральною гематомою є хірургічне видалення гематоми. При встановленні наявності субдуральної гематоми у ОСОБА_7 при поступленні у Ямпільську ЦРЛ з врахуванням її важкого стану та перебування у комі в 4-5 балів та при проведення оперативного втручання по видаленню гематоми, гарантувати збереження життя потерпілої неможливо (том 2 а.с. 218-226).

Стороною захисту було подано до суду клопотання про визнання висновків експертів недопустимими доказами, посилаючись на те, що вони складені на підставі медичної документації померлої ОСОБА_7 , яка не була отримана у встановленому КПК України порядку, а саме відсутня ухвала суду про надання тимчасового доступу до документів.

Як вказує у своїй постанові від 31 серпня 2022 року по справі № 756/10060/17 Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання про недопустимість доказів, суд повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвів спосіб, призначення експертизи до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося.

В даному випадку суд звертає увагу на те, що з матеріалів досудового розслідування, наданих суду слідує, що дійсно, медична документація ОСОБА_7 , на підставі якої проведено ряд експертних досліджень отримана не у встановленому процесуальним законом порядку, тобто без тимчасового доступу до документів.

Медична документація стосується особи потерпілої ОСОБА_7 та її дочкою, яку визнано потерпілою у цій справі не заявлялося щодо порушення прав її матері вказаними процедурними порушеннями.

Яким чином отримана медична документація в порушення процесу стосується прав і свобод обвинуваченого, сторона захисту не вказує, а тому підстав стверджувати про такі порушення немає.

Також слід звернути увагу на те, що спосіб отримання медичної документації, яка сформована закладом охорони здоров`я на підставі встановлених у потерпілої ушкоджень, не впливає на результати висновків експертних досліджень щодо зафіксованих у потерпілої тілесних ушкоджень, способу та часу їх утворень.

Щодо допустимості протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , позиція суду викладена нище.

Оцінюючи наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в межах висунутого обвинувачення суд встановив наступні обставини.

Двічі у даній справі ухвалювалися обвинувальні вироки, та відповідно до ухвал Вінницького апеляційного суду у даному кримінальному провадженні, постановлених 12 червня 2017 року та 21 жовтня 2019 року, суд апеляційної інстанції двічі констатував, що відповідно до наданих органом досудового розслідування матеріалів та формулювання висунутого обвинувачення, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 один удар п`ятою ноги у груди та один удар кулаком в область обличчя, а травма, що спричинила смерть потерпілої була у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововиливу в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці. Таким чином, ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції не встановлено, як удари, що наносились в область грудної клітки та обличчя могли спричинити черепно-мозкову травму в потилично-тім`яній ділянці.

Після чого, в ході нового судового розгляду кримінального провадження, а саме після допиту усіх свідків та обвинуваченого, дослідження письмових доказів, прокурором було подано до суду обвинувальний акт зі зміною формулювання обвинувачення. Підставою зміни, являються протоколи слідчих експериментів за участі обвинуваченого та свідка, висновки експертів щодо наявних у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та інкриміновано ОСОБА_4 скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, де вказано зокрема, що ОСОБА_4 наніс один удар лівою рукою в область грудей ОСОБА_7 та один удар правою ногою в область шиї та голови зліва. Від вказаного удару ногою ОСОБА_7 упала назад на відстань близько двох метрів на тверду ґрунтову поверхню. Під час намагання ОСОБА_7 підвестись з колін на ноги, ОСОБА_4 наніс їй кулаком правої руки прямий удар в область голови в ділянку перенісся, від чого вона впала головою назад на спину в напрямку до узбіччя проїжджої частини вулиці. Після чого ОСОБА_4 з ОСОБА_24 залишивши ОСОБА_7 покинули вказане місце події.

Щодо висновків експертів, на які посилається прокурор, суд вважає, що вони є допустимими доказами, про що було зазначено вище.

Щодо слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 17.09.2016 суд зауважує, що на підставі показів обвинуваченого, свідка ОСОБА_6 , висновку експерта № 80 від 19.09.2016 та матеріалів перевірки за фактом застосування до ОСОБА_4 незаконного затримання та фізичного насильства з боку працівників поліції вих.. № 17/1-1871вих-16 від 12.12.2016, встановлено, що в період з 14.09.2016 по 16.09.2016 обвинувачений без відповідного процесуального рішення утримувався у відділі поліції і в цей період отримав тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці зап`ясть лівої та правої руки, синця по внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, які згідно з висновком експерта могли виникнути в період від 15.09.2016 по 16.09.2016, тобто в період його утримання працівниками поліції.

Вказані обставини ставлять під обґрунтований сумнів достовірність показів ОСОБА_4 , наданих в ході вказаного слідчого експерименту, а відтак й усі дані, що ним було зафіксовано.

Також, вказані відомості не знайшли свого підтвердження в ході судового провадження, де обвинувачений та свідки вказували на те, що ОСОБА_4 відштовхнув ОСОБА_7 , при цьому поштовх відбувся в тулуб, свідчень щодо нанесення ударів та те, що вони прийшлися в голову потерпілої, суду надано не було. Таких відомостей не містять і письмові докази, як кожен окремо так і в сукупності, не містять даних, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення обвинуваченим тих дій, які йому інкримінуються..

Так, з показів обвинуваченого, наданих в судовому засіданні слідує, що в ході конфліктної ситуації, що виникла між ним та потерпілою, він відштовхнув ОСОБА_7 рукою, внаслідок чого вона впала на кущі.

З показів єдиного свідка подій, що мали місце 13 вересня 2016 року близько 21 години в с. Гальжбіївка ОСОБА_6 слідує, що обвинувачений, намагаючись відштовхнути від себе потерпілу, яка шарпала його та наносила удари по голові, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 штовхаючий удар, який приходився в плече.

Вказані покази свідок надав також під час проведення слідчого експерименту, що проводився 04 листопада 2016 року за його участі.

Допитані судом свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 суду показали, що знали померлу. Вона зловживала алкогольними напоями та 13 вересня 2016 року теж була напідпитку. Крім того, того дня на її обличчя були синці та синці під обома очима. В подальшому співмешканець ОСОБА_22 , з яким вона того дня теж вживала алкогольні напої, побився з нею. Свідок ОСОБА_22 також вказував на те, що того дня врадив ОСОБА_7 по обличчі та вигнав з будинку.

Інші свідки, яких допитано судом вказували на те, що того дня на потерпілій були тілесні ушкодження, зокрема побите обличчя, синці під очима, що в сукупності з іншими доказами ставить під об`єктивний сумнів причетність обвинуваченого до нанесення тілесних ушкоджень по обличчі чи голові ОСОБА_7 .

За таких обставин, орган досудового розслідування не зібрав та не представив суду доказів «поза розумним сумнівом» щодо нанесення ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 ударів в область шиї та голови, що викладені в обвинувальному акті зі зміненим формулюванням, що призвело до невідповідності обвинувачення встановленим доказам.

Тобто, як встановлено судом, фактично підставою зміни формулювання обвинувачення є один єдиний доказ - слідчий експеримент з ОСОБА_4 від 17.09.2016.

Однак, як зазначалося вище, враховуючи обставини, при яких вказаний слідчий експеримент проводився, достовірність викладених в ньому обставин, викликає об`єктивні сумніви.

Крім того, фактично формулювання обвинувачення побудоване виключно на показах ОСОБА_4 , даних в ході проведення слідчого експерименту від 17.09.2016. В судовому засіданні ОСОБА_4 це категорично заперечив.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд враховує лише ті показання, які обвинувачений надав безпосередньо в суді.

Інші досліджені судом докази не доводять причетності ОСОБА_4 до завдання потерпілій умисного тяжкого ушкодження, що спричинило смерть останньої.

Також суд наголошує на тому, що наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2023 року по справі № 127/12269/20.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Частиною 2 ст.8 та частиною 5 ст.9 КПК України встановлено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зміст поняття доведеності винуватості особи у вчиненні злочину «поза розумним сумнівом» розкрито у пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно з яким Суд при оцінці доказів, керується критерієм доведеності « поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, зважаючи на викладене вище, можна стверджувати, що саме прокурор, будучи стороною обвинувачення, зобов`язаний довести винуватість особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Принцип презумпції невинуватості закріплений також у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які, відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ч.1 ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України», є частиною національного законодавства України.

Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинуватою доти, поки її винність не буде встановлена у законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Згідно з абз.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.

Аналогічна норма міститься у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Так, ЄСПЛ, який має право тлумачити Конвенцію для правильного її розуміння, у рішенні в справі «Барбера, Массегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27.10.1999 у справі №1-15/99).

Також, визначаючи поняття презумпції невинуватості у рішенні в справі «Мінеллі проти Швейцарії», ЄСПЛ зазначив, що «без доведення попередньої вини обвинуваченого в порядку, встановленому законом, і зокрема, без надання обвинуваченому можливості скористатися правом на захист, судове рішення відносно нього породжує відчуття того, що обвинувачений є справді винним».

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22.04.2010 у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку.

Аналогічний висновок зроблено ЄСПЛ у п.п.71, 81 рішення у справі «Шагін проти України».

В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частинами 1, 3 та 4ст.17 КПК України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

За наведених вище обґрунтувань суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід виправдати за недоведеністю, що в його діяннях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд також зауважує, що згідно ч. 3 ст. 337 КПК України має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Однак ці положення не вказують на те, що у разі не підтвердження за результатом судового розгляду висунутого особі обвинувачення, сторона обвинувачення може очікувати, що суд самостійно віднайде в діях цієї особи бодай якийсь інший склад злочину і ухвалить обвинувальний вирок, оскільки саме доведення перед судом винуватості особи у вчиненні злочину є прямим обов`язком сторони обвинувачення. Вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 13.01.2021 по справі № 2243/1573/17

У даній справі суд констатує відсутність належних та допустимих доказів, які могли б підтвердити «поза розумним сумнівом» наявність в діяннях ОСОБА_4 бодай якогось складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною КК України.

ІІІ. Мотиви ухвалення судом інших рішень.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню в порядку статті 100 КПК України.

Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 1640 (однієї тисячі шістсот сорока) гривень 41 копійки слід віднести на рахунок держави.

Діючого запобіжного заходу відносно обвинуваченого немає.

За клопотанням цивільного позивача, цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю в його діяннях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 1640 (однієї тисячі шістсот сорока) гривень 41 копійки віднести на рахунок держави.

Речові докази: два шльопанці чорного кольору, ліхтарик чорного кольору, речовину бурого кольору схожу на кров, резинку для волосся чорного кольору, жіночий піджак рожевого кольору з плямами бурого кольору схожими на кров, кросівки «Supo» чорного кольору на носочній та п`яточній частині яких наявна речовина бурого кольору схожа на кров, спортивну кофту «BLESSEDQULITY» сірого кольору, на зовнішній поверхні ззаду, знизу ліворуч з плямою речовини бурого кольору схожою на кров, спортивну кофту «UKRAINE» синьо-жовтого кольору, кепку «PEWEG» синьо-білого кольору, наволочку подушки рожевого кольору з плямами на ній речовини бурого кольору, схожої на кров, труси білого кольору, спідницю чорного кольору, сорочку чорного кольору та ліфчик чорного кольору, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області - знищити у встановленому законом порядку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1