Справа № 128/2091/23
Провадження №11-кп/801/784/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі

відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення за вироком Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 04.08.2020, яким він засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, з тих підстав, що судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_7 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2023 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Захисник вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом не в повній мірі зазначено чому взято до уваги одні докази і відкинуто інші. Судом не надано оцінки, що відповідно до ст. 89 КК України всі попередні судимості погашені і ОСОБА_7 є особою, що не має судимостей. Всі дисциплінарні стягнення погашені. Вказує, що його підзахисний неодноразово звертався до адміністрації установи виконанням покарань про працевлаштований, однак його прохання не вирішувалось. Також ОСОБА_7 є особою пенсійного віку, а тому залучення його до праці є його правом, а не обов`язком.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами провадження, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув матеріали подання, дослідив необхідні докази і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 04.08.2020 засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2020 за ч. 1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. наразі відбуває покарання в держаній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)».

Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, суд першої інстанції дослідив дані, надані установою виконання покарань, з яких вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за скоєння тяжкого насильницького злочину, раніше звільнявся від відбування покарання 2 рази згідно Закону України «Про амністію», 2 рази застосовувалась ст. 75 КК України, проте належних висновків не зробив, за період відбування покарання має посередню характеристику, неодноразово на нього накладались дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені, адміністрацією установи жодного разу не заохочувався, не працевлаштований за власним бажанням, з заявою про працевлаштування до адміністрації установи не звертався, конфліктний з іншими засудженими, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, виконує лише під наглядом адміністрації.

ОСОБА_7 , як особі, яка не стала на шлях виправлення, було відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України під час відбування покарання в держаній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)».

14.04.2023 комісією держаної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» було відмовлено в застосуванні ст. 81 України, як особі, яка не довела свого виправлення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити меті покарання.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Твердження захисника та засудженого про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення останнього є голослівними. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4