Провадження № 1-кс/761/9776/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 032 03 від 05.11.2022 про відмову у визнанні потерпілим,

у с т а н о в и в :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 25.01.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 032 03 від 05.11.2022 за ч. 2 ст. 190 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві з клопотанням про визнання ОСОБА_4 потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, постановою від 25.01.2023 слідчий відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки на тепер органом досудового розслідування не встановлено та не витребувано оригіналів документів, які б підтверджували факт підроблення офіційних документів.

Заявник, вважаючи вказане рішення слідчого необґрунтованим, просила його скасувати, зобов`язати слідчого залучити ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілу.

У судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не прибула.

Враховуючи наявність документів, що дозволяють встановити необхідні обставини, слідчий суддя вважав за можливе провести розгляд скарги без участі заявника.

Слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві до суду також не прибув, про наявність поважних причин неявки не повідомив, що у силу ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скарги та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 2 КПК визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Крім того, кримінальним процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладається на слідчого суддю.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 25 КПК слідчий зобов`язаний у межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування, зокрема в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Так, частиною 1 статті 9 КПК на слідчого під час кримінального провадження покладений обов`язок неухильного дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Рішення слідчого у відповідності до вимог ч. 3 ст. 110 КПК приймається у формі постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК постанова слідчого має містити, зокрема, відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, обґрунтування та посилання на положення КПК.

Таким чином, враховуючи викладене, законним процесуальне рішення може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

У той же час, рішення слідчого від 25.01.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 032 03 від 05.11.2022 зазначеним вимогам не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Статтею 92 КПК обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора та слідчого.

Слідчим Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за заявою адвоката ОСОБА_3 , поданою в інтересах ОСОБА_4 , про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 3652 КК.

Відомості за вказаною заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2022 за № 120 221 001 000 032 03 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_4 , через свого представника, у своїх заявах про вчинення кримінальних правопорушень зазначила відомості про заподіяння їй шкоди внаслідок шахрайських дій ОСОБА_6 та низки інших осіб.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 54 КПК права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

У силу ч. 2 ст. 55 КПК особою, яка прийняла заяву про визнання певного суб`єкта потерпілим у кримінальному провадженні, має бути вручена останньому пам`ятка про права та обов`язки потерпілого.

Отже, враховуючи зазначене вище, слідчий у своїй постанові про відмову у визнанні потерпілим мала послатися на докази, зібрані у ході досудового розслідування, які доводять, що зазначеними у заяві адвоката ОСОБА_3 діями, ОСОБА_4 шкоди не заподіяно.

Однак, постанова слідчого не містить посилань на обставини, встановлені у ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Лише цитування норм кримінального процесуального закону не доводять наявність даних, які б свідчили про відсутність матеріальної чи моральної шкоди.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування здійснюється за ч. 2 ст. 190 КК, яка передбачає обов`язкову наявність шкоди інтересам, зокрема, фізичних осіб, що саме по собі свідчить про наявність у кримінальному провадженні потерпілого.

З огляду на викладені вище обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого є необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілу, слідчий суддя дійшов висновку, що рішення за результатами розгляду клопотання у цьому конкретному випадку має прийняти слідчий, який з огляду на власну процесуальну самостійність, наявність відповідних повноважень та достатніх відомостей, зобов`язаний прийняти обґрунтоване та мотивоване рішення, яке може бути предметом подальшого судового контролю слідчого судді.

Наведене у своїй сукупності приводить слідчого суддю до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 7, 9, 22, 55, 303-306, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 25.01.2023 у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 032 03 від 05.11.2022 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою скасувати.

Зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілої.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1