Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3812/19
номер провадження 1-кп/695/38/23
Номер рядка у звіті 17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000842 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримав подане до суду 16.01.2023 р. клопотання про призначення додаткової психіатричної експертизи. Клопотання обгрунтоване тим, що під час досудового розслідування було проведено амбулаторну судово психіатричну експертизу 01.11.2019 року, якою встановлено, що ОСОБА_5 хронічними психічним захворюванням , недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому діяння. На теперішній час ОСОБА_5 хронічними психічними захворюванням , тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви акцентуації особистості емоційно-нестійкого типу, що при збереженні процесів мислення, пам`яті, інтелекту і вольового контролю не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Захисник вказав, що при проведенні експертизи не було враховано консультативне заключення психіатра від 18.09.2019 р.

На даний час виникла необхідність в проведенні додаткової судово психіатричної експертизи, оскільки з моменту вчинення інкримінованих ОСОБА_5 дій пройшов тривалий час та за вказаний період в останнього значно погіршилось психічне здоров`я. Зокрема ОСОБА_5 на підставі направлення лікаря психіатра від 30.09.2022 р. та від 11.04.2023 р. перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаський психоневрологічний диспансер».

Захисник просив призначити додаткову судово психіатричну експертизу ОСОБА_5 , проведення якої доручити експертам Черкаської філії судово психіатричних експертиз ДУ Інститут психіатрії, судово психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МО України (вул. Павлова, 46, м. Сміла, Черкаська область). На вирішення експертам поставити наступні питання:

1. Чи страждав обвинувачений ОСОБА_5 на будь-який психічний розлад на період скоєння злочину і чи знаходився він у будь-якому емоційному чи афективному стані на цей період часу?

2. Чи міг обвинувачений ОСОБА_5 під час скоєння злочину усвідомлювати свої дії та керувати ними?

3. Чи страждає обвинувачений ОСОБА_5 у теперішній час на будь- який психічний розлад?

4. Чи може обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

5. Чи потребує обвинувачений ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру? Якщо так то яких саме?

Обвинувачений підтримав заявлене захисником клопотання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що для призначення додаткової психіатричної експертизи відсутні підстави.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заперечив проти клопотання та підтримав позицію прокурора.

Суд, вислухавши доводи учасників судового провадження, встановив наступні обставини.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною шостою статті 22 КПК України, визначено, що суд зберігає об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантує право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч.1 ст.332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Частиною другою статті 332 КПК України визначено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Згідно з ч.2 ст.509 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження ухвалою суду.

За змістом пункту 3 частини другої статті 242 КПК України, обов`язковим є призначення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного (обвинуваченого) за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

У ході судового розгляду в даному кримінальному провадженні було досліджено висновок судово-психіатричного експерта №373 від 01.11.2019, в якому вказано, що « ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, а виявляє прояви акцентуації особистості емоційно-нестійкого типу, що при збереженні процесів мислення, пам`яті, інтелекту, вольового контролю, достатній соціальній адаптації - свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення, у нього не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, в його поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики - що свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви акцентуації особистості емоційно-нестійкого типу, що при збереженні процесів мислення, пам`яті, інтелекту і вольового контролю - не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді.

За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру».

Відповідно до п. 5 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 за № 719/32171, призначення судово-психіатричної експертизи, обов`язки, права та відповідальність судових експертів (далі експерти) визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Кримінальним кодексом України, Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 10 вищевказаного Порядку визначено, що предметом СПЕ є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Згідно з п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» № 8 від 30.05.1997, судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди. Судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану обвинуваченого за наявності у справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності. Коли під час дослідження в судовому засіданні висновку судово-психіатричної експертизи з`ясується, що для визначення психічного стану підсудного є необхідним тривале спостереження за ним в умовах стаціонару, суд за мотивованою пропозицією експерта може вирішити питання про поміщення підсудного у відповідний медичний заклад.

Заявляючи клопотання, захисник обвинуваченого просить провести саме додаткову судово-психіатричну експертизу.

Згідно з п.п. 6, 8 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, за формою проведення СПЕ може бути амбулаторною, стаціонарною, посмертною. За процесуальними ознаками СПЕ може бути первинною, повторною, додатковою.

У пункті 1.2.14 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерств юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (в редакції станом на 07.03.2023), зазначено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» №8 від 30.05.1997 у пунктах 10 та 11 надано роз`яснення про те, що судам слід мати на увазі, що первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові. У випадках, коли виникає необхідність провести дослідження нових об`єктів або щодо інших обставин справи, суд призначає нову експертизу, яка не є додатковою. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові)про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

У пункті 17 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 за № 719/32171, зазначено, що під час проведення амбулаторної та стаціонарної СПЕ з метою з`ясування наявності чи відсутності в особи психічного розладу експерти проводять психіатричний огляд, оцінюють об`єктивний анамнез, включаючи дані про спадковість психічних розладів, особливості психічного розвитку, сімейний і соціальний статус, особливості реагування на різні життєві ситуації, психічні травми, особливості психічного стану та поведінки під час проведення СПЕ та в період дій, з приводу яких ведеться провадження у цій справі. Експерти оцінюють особливості зовнішнього вигляду, міміки, руху і мови особи, щодо якої проводиться СПЕ, а також її манеру триматися під час обстеження. У разі виявлення короткочасних порушень свідомості описують їх тривалість, зовнішні прояви (збліднення шкірних покривів, наявність додаткових рухів тощо) для уточнення характеру патологічного стану. Обсяг дослідження та вибір методик у кожному конкретному випадку визначає експерт (психолог).

Стороною захисту не доведено, що експерт, проводячи амбулаторну судово-психіатричну експертизу під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, або ж, що висновок експерта є неясним. Так само захисник обвинуваченого не вказує на те, що є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також на те, що при проведенні амбулаторної судово-психіатричної експертизи було істотно порушено процесуальні норми, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Адвокатом під час судового засідання було вказано, що консультативне заключення психіатра від 18.09.2019 р. надане суду, не було надано експерту в якості об`єкту дослідження. Крім того на думку суду, дане консультативне заключення, не могло суттєво вплинути на висновок експерта та його правильність.

При дослідженні висновку судово-психіатричного експерта № 373 від 01.11.2019 не було установлено порушень процесуальних норм, які б призвели до обмеження прав обвинуваченого. Також стороною захисту не доведено, що висновок не дає вичерпних відповідей на порушені питання або ж що висновок експерта є неясним, чи недостатньо обґрунтованим, чи він суперечить іншим матеріалам кримінального провадження.

Оскільки в даному кримінальному провадженні уже було проведено судово-психіатричну експертизу ОСОБА_5 , підстав для призначення додаткової експертизи, про яку заявлено стороною захисту, судом не виявлено, будь-яких порушень процесуальних норм у висновку експерта судом не встановлено.

Поставлені в клопотанні питання щодо психічного стану обвинуваченого на час розгляду справи не можуть бути об`єктом дослідження та проведення додаткової експертизи, оскільки це досліджувалося під час проведення первинної експертизи.

У зв`язку з вище викладеним, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про призначення додаткової судово психіатричної експертизиє необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 332, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про призначення додаткової судово психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 14.08.2023 р.