Справа № 577/2899/23
Провадження № 1-кп/577/334/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2023 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Конотоп обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Корчино, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, кримінальне провадження за яким внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 02 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, в тому, що будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно не з`явився на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб з 8 год 03 лютого 2021 р по 11 год 25 хв 23 травня 2023 р, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід тримання під вартою строком до 21 липня 2023 року .

Прокурор ОСОБА_3 прохає продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки кримінальне провадження не може бути завершене, а підстави, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, не перестали існувати, ризики не змінилися . На обгрунтування клопотання прокурор вказує про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу, ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилитися від її проходження, після відрахування 02.02.2021 з навчання у військовій частині НОМЕР_2 , дислокованої в АДРЕСА_2 за порушення внутрішнього розпорядку дня та військової дисципліни, за відсутності відповідного дозволу командування та поважних причин, 03.02.2021 о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) не прибув, а вибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього. У подальшому, 23.05.2023 року о 11 год. 25 хв. слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України затримано в Драбівському відділі поліції ГУНП в Черкаській області.

У період часу з 08 год. 00 хв. 03.02.2021 по 11 год. 25 хв. 23.05.2023 ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, а займався власними справами, перебуваючи переважну більшість часу в с. Безбородьки Черкаської області.

23.05.2023 року о 19 год. 40 хв. солдату ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру за ч. 4 ст. 407 КК України.

25.05.2023 слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21.07.2023 .

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява 42310/04), обґрунтована підозра існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: актом службового розслідування від 28.02.2021 року №28 за фактом неприбуття на службу солдата ОСОБА_4 ; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2020 року за №472 про призначення ОСОБА_4 на посаду; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2021 року за №5 про відрядження солдата ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_2 ; посвідченням про відрядження ОСОБА_4 до смт. Десна; контрактом ОСОБА_4 про проходження військової служби в ЗСУ від 08.07.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 09.03.2021;наказом командира військової частини НОМЕР_2 за №92 від 02.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 16.05.2023;протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.05.2023; повідомленням ОСОБА_4 , про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 23.05.2023.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років (тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить тривалий період його відсутності у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин з 03.02.2021 по 23.05.2023, хоча він мав реальну можливість повідомити компетентні органи про своє місце перебування та повернутися до військової частини. Злочин вчинений ОСОБА_4 є продовжуваним і припинений лише після його виявлення 23.05.2023, що свідчить про відсутність у нього свідомої мети добровільно припинити свої злочинні дії та повернутися до військової частини НОМЕР_1 для виконання умов контракту та свого конституційного обов`язку по захисту Вітчизни в умовах особливого періоду. Тому сторона обвинувачення має достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання та втрати свободи на тривалий строк, матиме можливість повторно ухилятися від слідства та суду, залишивши місце проходження військової служби, переховуватися від органів досудового розслідування та суду поза межами свого місця проживання, що в повній мірі ускладнить своєчасному виконанню процесуальних рішень та призначення йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за контрактом тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст. 2 КПК України та розумні строки досудового розслідування. Окрім того встановлено, що ОСОБА_4 Драбівським ВП ГУНП в Черкаській області підозрюється у можливому вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України. Також тривале і стійке небажання виконувати обов?язки військової служби ОСОБА_4 свідчить про можливість вчинення ним інших військових злочинів, пов?язаних з виконанням обов?язків по службі, зокрема реальної можливості вчинення непокори та відмови від виконання наказів командирів та начальників (ст. 402, 403 КК України), в тому числі в бойовій обстановці, ухилення від виконання обов`язків військової служби шляхом самокалічення, симуляції хвороби, підробки документів чи іншого обману (ст. 409 КК України).

Разом з цим, запобігти настанню дій, зазначених в п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів оскільки:

особисте зобов`язання неможливо застосувати у зв`язку з тим, що даний вид запобіжного заходу є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у даному випадку ОСОБА_4 повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації, що створить умови та змогу ОСОБА_4 ухилятися від суду, крім того обвинувачений ОСОБА_4 проживає в Черкаській області, у зв`язку із чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою обвинуваченого;

особиста порука до Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону та/або Конотопського міськрайонного суду Сумської області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного ОСОБА_4

застава слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, однак від підозрюваного відповідних заяв про можливість внесення застави не надходило. Разом з цим, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України;

домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не позбавить підозрюваного можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиненню нових правопорушень, а також не забезпечить постійний візуальний контроль за підозрюваним, який буде перебувати в м. Драбів, Черкаської обл. з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримує .

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вивчивши клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, існування яких встановлено в цьому провадженні, із ступеню тяжкості інкримінованих злочинів, і що обставини, які свідчать про існування ризиків, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу, не перестали існувати, не змінилися і вони унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років , тобто санкція статті перевищує п`ять років позбавлення волі.

У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується як такий, що може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить тривалий період його відсутності у військовій частині без поважних причин з 03.02.2021 по 23.05.2023, хоча він мав реальну можливість повідомити компетентні органи про своє місце перебування та повернутися до військової частини, що також свідчить про високий ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ризики, які враховувалися під час його застосування на даний час не змінилися, не перестали існувати.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, на які посилається і прокурор в своєму клопотанні, суд вважає їх вагомими для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ці обставини є такими, що виправдовують потреби судового провадження та вказаний ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав, виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду кримінального провадження про тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, і що існування таких обставин переважає принцип поваги до особистих свобод.

Виходячи з відомостей про особу обвинуваченого, його обвинувачення у вчиненні інкримінованого злочину і що вказане свідчить про існування ризику вчинення нового злочину, на переконання суду, інший, більш м`який , вид запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого і не убезпечить від ризику скоєння іншого злочину.

Керуючись ст. ст. 183, 315 ч.3 КПК України,-

Постановив:

Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 06 вересня 2023 року до 24 години.

Строк дії цієї ухвали закінчується 06 вересня 2023 року о 24 годині.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити Сумському СІЗО.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд на протязі п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1