Справа № 638/3903/23
Провадження № 1-в/638/275/23
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань заяву засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений заяву обґрунтовує тим, що має два заохочення за сумлінне ставлення до праці та гарну поведінку. Також вказав, що відбув більше 2/3 строку покарання, має грошову винагороду за працю на промисловій зоні виправної колонії, дотримується всіх вимог правил внутрішнього трудового розпорядку та КВК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав, просив замінити призначене покарання на покарання у виді обмеження волі. Також засуджений заявив, що працює та має 2 заохочення у виді подяки.

Прокурор у судовому засіданні у задоволенні заяви просив відмовити, оскільки відсутні відповідні підстави.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_4 має попередні судимості:

1). 28.10.2003 року Люботинським міським судом Харківської області за ст. 185 ч.4, 69, 261 ч.2, 69, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

2). 11.05.2003 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст. 393 ч.2, 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

3). 21.08.2008 року Первомайським міським судом Харківської області за ст. 122 ч.1, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 16.06.2011 року за відбуттям строку покарання;

4). 05.07.2013 року Люботинським міським судом Харківської області за ст. 317 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 2 роки;

5). 30.04.2020 року Ленінським районним судом міста Харкова за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі.

Засуджений: 09.03.2021 року Червонозаводським районним судом міста Харкова за ст. 185ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 30.04.2020 у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 09.03.2021.

У строк покарання, остаточно призначеного за цим вироком, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 30.04.2020 у період з 18.01.2020 по 08.03.2021.

Ухвалою від 02.06.2021 року Червонозаводського районного суду міста Харкова роз`яснити, що у строк покарання остаточно призначеного за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09.03.2021 року зараховується частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 30.04.2020 року у період з 18.01.2020 року по 08.03.2021 року включно.

Початок відбування строку покарання - 09.03.2020 року, кінець строку - 09.03.2024 року.

Відповідно до характеристики засудженого від 07.06.2023,засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.01.2020 року. Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.

З 21.02.2021 року відбував покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією установи заохочувався для стимулювання право слухняної поведінки.

З 09.09.2021 року проходив курс лікування в Темнівській багатопрофільній лікарні № 100 в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». В установі режим тримання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав. Адміністрацією не заохочувався.

З 07.10.2021 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушує, дисциплінарних стягнень не має, адміністрацією установи не заохочувався.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації ввічливий.

Норм санітарії та особистої гігієни намагається дотримується, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд.

До праці ставиться посередньо, намагається виконання доручену роботу у повному обсязі. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре.

Відповідно до ст. 110, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України, підтримує соціально-корисні зв?язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвишення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.

Відповідно до ст.127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участі у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисної активності в організації їх роботи. До складу ради колективу засуджених відділення не входить, на профілактичному обліку не перебуває.

За час відбування покарання характеризується посередньо.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має два заохочення, а саме: подяка від 24.01.2022, подяка від 15.10.2022.

Згідно з витягом з табелів обліку робочого часу, ОСОБА_4 виводився на оплачувані роботи:

2021 року: березень 47 год.(норма 174 год.), квітень 139 год.(норма 173 год.), травень 112 год.(норма 152 год) грудень 72 год.(норма 174 год.);

2022 року: січень 66 год.(норма 159 год.), червень 90 год.(норма 174 год.), липень 108 год.(норма 172 год.), вересень 120 год.(норма 174 год.), листопад 96 год.(норма 174 год), грудень 114 год(норма 179 год.);

2023 року: березень 48 год.(норма 181 год.), травень 18 год.(норма 181 год).

Згідно з матеріалами особової справи, рішенням комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 20.01.2022 року відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а також рішенням від 28.09.2022 року відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч.4 п.2 ст.82 КК, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, дотримання охорони праці та техніки безпеки.

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, зазначено, що суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить процес виправлення і заслуговує на заміну покарання більш м`яким. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на ставленні особи до вчиненого злочину, на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання щодо покарання особи.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова 09.03.2021 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за умисні тяжкі злочини.

Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і доведеності того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень п. 17 вказаної Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті та засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 82 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Таким чином, враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, його попередні судимості та відношення до вчинених злочинів, а також ставлення до праці, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим вважає, що підстави для заміни невідбутої частину покарання більш м`яким покаранням - відсутні.

Таким чином, суд вважає заяву засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяву засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 25.07.2023.

Суддя: ОСОБА_1