Справа № 991/6903/23
Провадження 1-кс/991/6925/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду клопотання старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , погоджене із прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - начальником третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Російської Федерації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка підозрюється, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019,

установив:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання, у якому старший детектив просить надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 стосовно підозрюваної ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтовує тим, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у період з жовтня 2014 року до березня 2020 року Перший заступник Голови Правління АБ «Укргазбанк», а в подальшому - виконувач обов`язків та безпосередньо Голова Правління Банку ОСОБА_8 , радник Голови Правління АБ «Укргазбанк», а в подальшому заступник Голови Правління цього ж Банку ОСОБА_9 , заступник директора департаменту корпоративного банкінгу та транзакційного бізнесу АБ «Укргазбанк», а в подальшому директор цього ж департаменту та заступник Голови Правління Банку ОСОБА_10 , заступник директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «Укргазбанк», а в подальшому директор цього ж департаменту ОСОБА_11 та заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «Укргазбанк» ОСОБА_12 , діючи у складі організованої ОСОБА_8 групи, умисно, з корисливих мотивів, використовуючи займані посади та зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом недобросовісного використання та внесення змін до внутрішніх нормативних актів Банку, систематичного внесення неправдивих відомостей до актів наданих послуг та протиправного обернення коштів АБ «Укргазбанк» (надалі - Банк) на користь третіх осіб, здійснили розтрату цих коштів, в особливо великому розмірі, на загальну суму 205998435,93 грн.

Така розтрата здійсненна шляхом переказу 52 фізичним особам, фізичним особам-підприємцям та юридичним особам коштів Банку, як оплати за послуги із залучення ними, як Агентами чи/та Партнерами цього Банку, клієнтів - юридичних осіб сегменту корпоративного бізнесу на обслуговування до АБ «Укргазбанк», які фактично надані не були.

Використовуючи депозитні договори та договори банківського рахунку, які вже укладені між Банком та 152 клієнтами, без участі будь-яких Агентів чи/та Партнерів, ОСОБА_8 та інші учасники організованої групи, забезпечували підробку або особисто підробляли офіційні документи, а саме - акти наданих послуг, вносячи до них завідомо неправдиві відомості, про нібито залучення таких клієнтів третіми особами та на підставі цих документів здійснювали виплату коштів таким особам. З цією метою учасники організованої групи використали механізм матеріального стимулювання Агентів чи/та Партнерів за залучення Клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) та/або поточному рахунку в Банку, передбачений Положенням про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк», затвердженим на засіданні Правління АБ «Укргазбанк» 25.09.2013.

Так, у період з листопада 2014 року до березня 2020 року як фіктивні Агенти чи/та Партнери використані такі особи: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_7 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ПП «Вікрус-Принт», ТОВ «Укрдонінвест», ТОВ «ЮГ-Інвесттрейд», ТОВ «Тревел Компані Плюс», ТОВ «Юст Експрес», ТОВ «Маяк Експрес», ТОВ «Бриорей», ТОВ «Стілсвіт», ТОВ «Фінсол» та ТОВ «Інтелект-Центр», на банківські рахунки яких, у зазначений період часу, перераховано кошти Банку на загальну суму 205 998 435,93 грн.

Так, детектив зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що 12.09.2008, приватне акціонерне товариство «Київстар», (на той момент ЗАТ «Київстар Дж. Ес. Ем.», далі - ПрАТ «Київстар») стало клієнтом АБ «Укргазбанк», уклавши в цей день договір банківського строкового вкладу № 24/VIP. А після цього 20.09.2012 укладено з Банком Генеральний договір про розміщення коштів № 52, який 08.07.2014 пролонговано до 08.07.2015.

21.09.2015 на засіданні Комітету під головуванням ОСОБА_8 та за участі ОСОБА_9 , як члена Комітету, і директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами ОСОБА_11 , як доповідача, розглянуто питання «Про затвердження умов залучення грошових коштів від ПрАТ «Київстар» в рамках Генерального договору про розміщення грошових коштів» (протокол засідання № 210915/4), за результатами розгляду якого прийнято рішення про затвердження умов розміщення коштів ПрАТ «Київстар» на депозитних рахунках в Банку та укладення відповідного договору.

19.10.2015 між АБ «Укргазбанк» та ПрАТ «Київстар» укладеного Генеральний договір банківського строкового вкладу № 297/15-70/VIP.

Крім того, у період часу з 10.12.2015 до 19.09.2019 ПрАТ «Київстар» самостійно уклало з АБ «Укргазбанк», окрім вищевказаного, ще 3 Генеральні депозитні договори, а саме № 2016/ГДД/070-021 від 12.10.2016, № 2018/ГДД/070-009 та № 2018/ГДД/070-010 від 22.03.2018, а також у межах всіх 4 вищевказаних Генеральних договорів, ПрАТ «Київстар» укладено з АБ «Укргазбанк», загалом ще 21 додатковий договір, окрім зазначених вище, та 140 заяв на розміщення траншу (далі - Заяв), і розміщено на рахунках Банку кошти, при цьому службовими особами банківської установи з метою створення підстав для виведення коштів Банку укладались та підписувались фіктивні документи про нібито надання Партнерами Банку послуг із залучення та утримання клієнта ПрАТ «Київстар».

Зазначені рішення щодо співпраці з АБ «Укргазбанк», а також подальше укладення додаткових договорів приймались керівництвом ПрАТ «Київстар» самостійно, на підставі внутрішніх нормативних актів товариства чи його материнської компанії на конкурентних засадах, без будь-якого впливу зі сторони третіх осіб, у тому числі Агентів чи Партнерів.

Однак, у період часу з 26.07.2019 до 07.11.2019, як фіктивного Партнера, яка нібито залучила ПрАТ «Київстар» на обслуговування до Банку, використано ОСОБА_7 , дружину іншого фіктивного Партнера ОСОБА_30 .

При цьому, ОСОБА_7 двічі реєструвалась як ФОП безпосередньо перед тим, як її залучали як фіктивного Партнера, а саме 15.06.2016 та 17.07.2019, а після підписання останніх актів наданих послуг та отримання останніх переказів коштів за послуги, які фактично нею надані не були, припиняла підприємницьку діяльність. Також кошти отримані від АБ «Укргазбанк» були єдиним джерелом доходів ОСОБА_7 , як ФОП.

Так, 26.07.2019 заступник директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «Укргазбанк» ОСОБА_12 , діючи від імені АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_7 , як Партнер, знаходячись у місті Києві, уклали договір про надання послуг № 1-VIP/19.

Крім того, 30.08.2019 ОСОБА_55 від імені АБ «Укргазбанк» як Замовника, та ОСОБА_34 і ОСОБА_7 , як Партнери, знаходячись у місті Києві, уклали додаткову угоду № 1 від 30.08.2019 до договору про надання послуг № 2-50/19 від 10.06.2019 про переведення зобов`язань за вказаним договором з ОСОБА_56 на ОСОБА_7 . Згідно з цією угодою ФОП ОСОБА_34 відступив ФОП ОСОБА_7 право вимоги коштів, а саме плати за залучення ПрАТ «Київстар», на обслуговування до Банку, як клієнта, за 7-ма траншами, здійсненими ПрАТ «Київстар» на підставі заяв № 2018/ГДД/070-010/043, № 2018/ГДД/070-010/044, № 2018/ГДД/070-010/045, № 2018/ГДД/070-010/046, № 2018/ГДД/070-010/047, № 2018/ГДД/070-010/048, № 2018/ГДД/070-010/049, що не відповідало дійсності.

Після цього з ФОП ОСОБА_7 підписано акти наданих послуг: № 1 від 06.08.2019 на суму 6 928,02 грн; № 2 від 05.09.2019 на суму 387 012,03 грн; № 3 від 03.10.2019 на суму 735 131,36 грн; № 4 від 06.11.2019 на суму 525 446,12 грн.; № 2 від 05.09.2019 на суму 493039,25 грн та № 3 від 03.10.2019 на суму 140731,54 грн. До цих актів внесено завідомо недостовірні відомості про те, що загалом у період з 26.07.2019 до 31.10.2019 ФОП ОСОБА_7 нібито залучила ПрАТ «Київстар» на обслуговування в АБ «Укргазбанк», а саме в межах № 2018/ГДД/070-010 від 22.03.2018, забезпечила розміщення коштів на підставі Заяв 2018/ГДД/070-010/043 від 13.06.2019, № 2018/ГДД/070-010/044 від 18.06.2019, № 2018/ГДД/070-010/045 від 27.06.2019, № 2018/ГДД/070-010/046 від 27.06.2019, № 2018/ГДД/070-010/047 від 11.07.2019, № 2018/ГДД/070-010/048 від 12.07.2019, № 2018/ГДД/070-010/049 від 23.07.2019, № 2018/ГДД/070-010/050 від 30.07.2019, № 2018/ГДД/070-010/051 від 09.08.2019, № 2018/ГДД/070-010/052 від 12.08.2019, № 2018/ГДД/070-010/053 від 13.08.2019, № 2018/ГДД/070-010/054 від 14.08.2019, № 2018/ГДД/070-010/055 від 16.08.2019, № 2018/ГДД/070-010/056 від 19.08.2019, № 2018/ГДД/070-010/057 від 22.08.2019, № 2018/ГДД/070-010/058 від 02.09.2019, № 2018/ГДД/070-010/059 від 10.09.2019, № 2018/ГДД/070-010/060 від 16.09.2019, № 2018/ГДД/070-010/061 від 19.09.2019.

На підставі вказаних фіктивних актів та складених на основі них розпоряджень на оплату, у період з 07.08.2018 до 04.07.2019 АБ «Укргазбанк» на рахунок ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , відкритий у цьому ж Банку, як оплати за послуги, що фактично надані не були, переказано 2 288 288,32, зокрема: 06.08.2019 зараховано 6928,02 грн; 05.09.2019 - 387012,03 грн; 05.09.2019 - 493039,25 грн; 03.10.2019 - 735131,36 грн; 03.10.2019 - 140731,54 грн та 06.11.2019 - 525446,12 грн. У подальшому, у період з 06.08.2019 до 07.11.2019, уся сума ФОП ОСОБА_7 переказана на інші рахунки або ж витрачена.

Таким чином загальна сума розтрачених коштів Банку у взаємовідносинах з ПрАТ «Київстар» з використанням ОСОБА_7 становить 2 288 288,32 грн.

Крім того, у вересні 2015 року заступник директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтів АБ «Укргазбанк» ОСОБА_12 та заступник Голови правління Банку ОСОБА_9 особисто взяли участь у залученні на обслуговування до АБ «Укргазбанк» державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ»).

Так, зокрема ОСОБА_12 організувала підготовку листа АБ «Укргазбанк» від 24.09.2015 № 1593/8293/2015, адресованого керівнику ДП «АМПУ», у якому висвітлювались досягнення Банку та пропозиція щодо співпраці АБ «Укргазбанк» зі вказаним державним підприємством. Цей лист був підписаний ОСОБА_9

09.10.2015 заступник директора Одеської обласної дирекції «Укргазбанк» ОСОБА_57 направив директору департаменту корпоративного банкінгу ОСОБА_58 службову записку № 5-197/15/219/2015, в якій зазначено що переговори, щодо залучення ДП «АМПУ» як клієнта проведено Одеською обласною дирекцією АБ «Укргазбанк».

Крім того, не пізніше 12.10.2015 ОСОБА_8 особисто провів переговори та досяг домовленостей з тодішнім заступником Міністра інфраструктури України ОСОБА_59 щодо залучення на обслуговування до АБ «Укргазбанк» окремих державних підприємств, які входили до сфери управління зазначеного Міністерства, а саме вищевказаного ДП «АМПУ» та морських портів.

В той же час, згідно з листуванням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 останній особисто контролював використання ДП «АМПУ», як «Клієнта» якого нібито залучили фіктивні Агенти чи/та Партнери.

У період з 20.10.2015 до 15.12.2015 ДП «АМПУ» уклало з АБ «Укргазбанк» договір банківського рахунку № 054/197/1РКО-15 від 20.10.2015, договори банківського строкового вкладу № 100/197/1Д-15 від 01.12.2015, № 101/197/1Д-15 від 15.12.2015, № 030/197/1Д-16 від 14.03.2016, № 031/197/1Д-16 від 14.03.2016, № 037/197/1Д-16 від 30.03.2016, № 038/197/1Д-16 від 30.03.2016, № 059/197/1Д-16 від 08.06.2016, № 065/197/1Д-16 від 21.06.2016, № 066/197/1Д-16 від 21.06.2016, № 071/197/1Д-16 від 06.07.2016, № 073/197/1Д-16 від 21.07.2016, № 085/197/1Д-16 від 05.09.2016, № 086/197/1Д-16 від 05.09.2016, № 090/197/1Д-16 від 04.10.2016, № 095/197/1Д-16 від 04.11.2016, № 096/197/1Д-16 від 04.11.2016, № 106/197/1Д-16 від 07.12.2016, № 006/197/1Д-17 від 31.01.2017, № 020/197/1Д-17 (в актах помилково вказано № 021/197/1Д-17) від 24.03.2017.

Вищевказані договори ДП «АМПУ» укладало з АБ «Укргазбанк» самостійно, без будь-якого впливу зі сторони третіх осіб, у тому числі Агентів чи Партнерів, а саме на підставі внутрішніх нормативних актів підприємства, зокрема власної процедури закупівель (тендеру), передбаченої Положенням про здійснення закупівель товарів, робіт та послуг і договірну роботу в ДП «АМПУ», затвердженим наказом ДП «АМПУ» від 10.07.2015 № 136.

Зокрема, шляхом вибору банківської установи через скерування запитів у державні банки та АБ «Укргазбанк» (як банк з часткою держави понад 50%) і вибору, на підстави отриманої інформації, установи із найбільш привабливими пропозиціями щодо банківських продукутів та послуг, а саме АБ «Укргазбанк».

Однак, зокрема у період з 01.09.2016 до 06.04.2017, як фіктивного Партнера, який нібито залучив ДП «АМПУ» використано ФОП ОСОБА_7 .

В подальшому, у період з 01.09.2016 по 28.12.2016 директор Одеської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» ОСОБА_60 , заступник директора вказаної дирекції ОСОБА_57 та начальник відділення № 197/15 цієї ж дирекції ОСОБА_61 , діючи від імені АБ «Укргазбанк», як Замовника, та ОСОБА_7 , як Партнер, знаходячись у місті Одесі, уклали наступні договори про надання послуг: №№ 024/ООД/П-16 та 025/ООД/П-16 від 01.09.2016, №№ 034/ООД/П-16 та 035/ООД/П-16 від 22.12.2016, № 038/ООД/П-16 від 28.12.2016.

У період з 10.10.2016 до липня 2019 року, ОСОБА_60 , заступник директора Одеської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» ОСОБА_62 , ОСОБА_61 знаходячись у місті Одеса, підписали з ОСОБА_7 , такі акти наданих послуг: № 1 від 10.10.2016, на суму 411687,16 грн; № 2 від 09.11.2016, на суму 739309,29 грн; № 3 від 07.12.2016, на суму 1405585,16 грн; № 4 від 06.01.2017, на суму 1686826,80 грн; № 1 від 09.11.2016, на суму 919887,69 грн; № 2 від 07.12.2016, на суму 1367852,47 грн; № 2 від 06.01.2017, на суму 930521,96 грн; № 1 від 06.02.2017, на суму 1654986,39 грн та № 2 від 03.03.2017, на суму 476873,55 грн, до яких внесли завідомо неправдиві відомості про те, що загалом у період з 01.09.2016 по 28.02.2017, ФОП ОСОБА_7 нібито залучила ДП «АМПУ» на обслуговування в АБ «Укргазбанк», а саме на розміщення коштів на вкладних (депозитних) та поточних рахунках, відкритих на підставі вищевказаних договорів № 054/197/1РКО-15 від 20.10.2015, № 066/197/1Д-16 від 21.06.2016, № 086/197/1Д-16 від 05.09.2016, № 090/197/1Д-16 від 04.10.2016, № 096/197/1Д-16 від 04.11.2016.

На підставі вказаних актів та складених на основі них розпоряджень на оплату, у період з 10.10.2016 по 03.03.2017 АБ «Укргазбанк» на рахунок ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , відкритий у цьому ж Банку, як оплати за послуги, що фактично надані не були, переказано 9 593 530,47 грн, зокрема: 10.10.2016 зараховано 411687,16 грн; 09.11.2016 - 739309,29 грн; 09.11.2016 - 919887,69 грн; 07.12.2016 - 1367852,47 грн; 07.12.2016 - 1405585,16 грн; 06.01.2017 - 1686826,80 грн; 06.01.2017 - 930521,96 грн; 06.02.2017 - 1654986,39 грн та 03.03.2017 - 476873,55 грн. У подальшому у період з 10.10.2016 до 06.04.2017 уся сума ФОП ОСОБА_7 була витрачена.

Разом з тим, 01.03.2017 між АБ «Укргазбанк», як Замовником та ФОП ОСОБА_7 і ФОП ОСОБА_17 , як Партнерами укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання послуг № 038/ООД/П-16 від 28.12.2016 про заміну сторони цього договору з ОСОБА_7 на ОСОБА_17 .

Таким чином загальна сума розтрачених коштів Банку у взаємовідносинах з ДП «АМПУ» з використанням ОСОБА_7 становить 9 593 530,47 грн.

Разом з тим, у період з 10.10.2016 по 15.01.2017 з вищевказаного банківського рахунку ОСОБА_7 № НОМЕР_2 здійснювалось зняття окремих із вищевказаних сум коштів, в той час коли остання знаходилася за межами України, що вказує на знаття таких коштів іншою особою, в тому числі іншими учасниками організованої ОСОБА_8 групи, які зловживаючи своїм службовим становищем могли здійснити зняття коштів у касі Банку без участі ОСОБА_7 , зокрема ОСОБА_12 .

Отже, ОСОБА_8 разом з іншими учасниками організованої ним групи, у тому числі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_23 , ОСОБА_65 , ОСОБА_30 , ОСОБА_7 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_67 у період з листопада 2014 року до березня 2020 року здійснили розтрату коштів АБ «Укргазбанк», шляхом їх обернення на користь фіктивних Агентів чи/та Партнерів за надання ними послуг із залучення клієнтів цього Банку, що фактично надані не були, оскільки клієнти самостійно розміщали кошти на вкладних (депозитних) чи/та поточних рахунках, керуючись виключно постановами Кабінету Міністрів України чи/та внутрішніми актами, з використанням процедур закупівлі (тендеру), або ж власним переконанням керівництва чи власників таких клієнтів (юридичних осіб).

Детектив зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, тобто у пособництві в розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненої організованою ним групою, в особливо великих розмірах та у пособництві у внесенні, до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненому у складі організованої групи.

14.02.2023 року у порядку, передбаченому ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

Детектив стверджує, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

В ході досудового розслідування встановлено наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування та в подальшому переховуватиметься від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.07.2023 стосовно підозрюваної ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

07.06.2023 сторона обвинувачення у цьому кримінальному провадженні з метою організації виконання рішення про оголошення підозрюваної ОСОБА_7 у розшук, звернулася до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України із відповідним запитом про використання інформаційної системи Інтерполу.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 постійно проживала на території України, з листопада 2019 року обізнана з фактом здійснення досудового розслідування Національним антикорупційним бюро України у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019, обставинами та фактами, які встановлюються у ході його проведення, могла дізнатися про підготовку органом досудового розслідування процесуальних документів щодо притягнення її до кримінальної відповідальності, однак 28.02.2022 ОСОБА_7 виїхала за межі України та досі не повернулась. Детектив зазначає, що ОСОБА_7 належним чином повідомлена про виклики до детектива, однак вкотре без поважних причин та без надання підтверджуючих документів як щодо місця свого проживання, так і щодо поважності причин неприбуття на виклики до детектива. Захисником ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_4 направляються детективу клопотання (листи) № 2102/2 від 21.02.2023, № 0603/2 від 06.03.2023, № 1004/1 від 10.04.2023, в яких зазначено місце проживання підозрюваної в Швейцарській Конфедерації, а поважність причин неприбуття - відсутність відомостей у сторони захисту про вид запобіжного заходу, в тому числі розміру застави, з клопотанням про застосування яких звертатиметься сторона обвинувачення до слідчого судді, а у листі № 1707/4 від 17.07.2023 повідомлено про зміну місця проживання підозрюваної та нову адресу у Великій Британії, однак жодних підтверджуючих документів цьому не надає.

ОСОБА_7 на даний час має зареєстроване та фактичне місце проживання в Україні, відомості щодо виїзду до іншої країни на постійне проживання, відсутні. Таким чином, вона не втратила зв`язок з державою Україна, громадянкою якої є.

Посилаючись на викладені обставини, детектив стверджує, що підозрювана ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування, що стало підставою для оголошення її у міжнародний розшук, тому наявні підстави, визначені ч. 5 ст. 139, ч. 2 ст. 297-1 КПК України, для проведення у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 спеціального досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити. Додатково зазначив, що ОСОБА_7 перебуває за кордоном разом зі своїм чоловіком, дітьми та матір`ю чоловіка. Звернув увагу що, у цьому кримінальному провадженні є інші підозрювані, які також перебувають за кордоном, мають дітей, їм застосовані запобіжні заходи, однак вони належним чином виконують свої обов`язки, прибувають до правоохоронного органу, суду за викликом, чого жодного разу не вчинено ОСОБА_7 . Окрім цього, прокурор також зазначив, що з 15 підозрюваних ОСОБА_7 обирався запобіжний захід, останній. Щодо проведення її допиту в дистанційному режимі, вказав, що використання такого механізму як відеоконференція можливо лише у виняткових випадках, виключно в порядку передбаченим кримінальним процесуальним законом, однак навіть провівши таке опитування, воно не є процесуальним джерелом доказів в розумінні ст. 84 КПК України. Також, зазначив, що кримінальний процесуальний закон не передбачає порядку повідомлення чи узгодження зі стороною захисту виду запобіжного заходу, з яким сторона обвинувачення звернеться в майбутньому до слідчого судді.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив, що клопотання детектива є необґрунтованим та таким, що порушує право підозрюваної ОСОБА_7 на захист. Підозра є необґрунтованою, оскільки ОСОБА_7 не була допитана, а отже від неї не отримані відповідні показання, хоча сторона обвинувачення наділена правом допитати її дистанційно. ОСОБА_7 наразі перебуває у Великій Британії разом зі своїм чоловіком, чотирма дітьми та мамою чоловіка, за якою вона доглядає. Захисник стверджує, що підозрювана не переховується від органів досудового розслідування, та не з`являється до детектива через поважні причини, а саме введення в Україні військового стану, що стало підставою для виїзду з країни. Тому, у разі повернення в Україну та застосування до неї запобіжного заходу, її діти можуть залишитись без належного догляду, що також є порушенням прав. Звернув увагу, що сторона захисту зверталась з клопотанням до сторони обвинувачення щодо повідомлення їм виду запобіжного заходу, який буде застосований до ОСОБА_7 , однак відповіді на вказане клопотання, не отримано.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень врегульовані главою 24-1 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто, вирішуючи питання про здійснення спеціального досудового розслідування, слідчий суддя повинен упевнитися у наявності правових підстав для прийняття такого рішення, а саме встановити такі обставини:

1) чи передбачає Кримінальний процесуальний кодекс України спеціальне досудове розслідування щодо злочину, який розслідується у межах кримінального провадження, в якому подане клопотання;

2) факт набуття особою статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні;

3) наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення;

4) чи переховується підозрюваний від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та якими доказами це підтверджується та/або чи оголошений підозрюваний у міжнародний розшук та якими доказами це підтверджується та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Для здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) повинні бути наявними усі зазначені підстави і відсутність хоча б однієї виключає можливість здійснення кримінального провадження у такому порядку.

У судовому засіданні встановлено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.06.2023 у справі № 991/4471/23 продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до 06.10.2023.

У межах цього кримінального провадження 14.02.2023 старший детектив Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , склав повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, а саме: у пособництві в розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненої організованою ним групою, в особливо великих розмірах та у пособництві у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинених у складі організованої групи.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, відносно інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачена можливість здійснення спеціального досудового розслідування.

Щодо факту набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваної в цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу (ч. 3 ст. 111 КПК України).

За змістом ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к дійшла висновку, що викладена у письмовому повідомленні підозра та вручена у належний спосіб є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Так, ОСОБА_7 28.02.2022 виїхала за межі України та відтоді на територію України не поверталась, що не заперечувалось захисником у судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями із особової картки Державної міграційної служби України (т. 1 а.с. 41), та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 10.04.2018 та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яких право власності на житловий будинок та земельну ділянку належить ОСОБА_7 .

У зв`язку із тимчасовою відсутністю ОСОБА_7 за місцем проживання повідомлення про підозру разом із пам`яткою про процесуальні права підозрюваної 14.02.2023 засобами поштового зв`язку направлені за адресами її реєстрації та проживання, що підтверджується описами цінного листа з описом вкладення, накладними АТ «Укрпошта» (т. 1 а.с. 52, 53). Також, залишено в поштовій скринці за місцем проживання (т. 1 а.с. 55) та вручене уповноваженій особі житлово-експлуатаційній організації ТОВ «Перший український центр» () за місцем реєстрації ОСОБА_7 , що підтверджується відміткою про отримання повідомлення (т. 1 а.с. 54).

Крім того, як додатковий захід, 14.02.2023 здійснено направлення відсканованих повідомлення про підозру та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки за допомогою месенджера «WhatsApp» на номер телефону НОМЕР_3 яким користується ОСОБА_7 , що підтверджується протоколами огляду від 06.06.2023.

Захисник не заперечував у судовому засіданні про отримання ОСОБА_7 повідомлення про підозру та її обізнаність із суттю підозри. Про вказане також свідчать надіслані захисником ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_4 на адресу електронної пошти детектива ОСОБА_5 клопотання.

Отже, ОСОБА_7 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні та органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення їй повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України.

Щодо наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 ЄСПЛ зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

На підтвердження обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, до клопотання додано матеріали кримінального провадження, які досліджені у судовому засіданні, у тому числі копії: документів, щодо співпраці АБ «Укргазбанк» з ПрАТ «Київстар», ДП «Адміністрація морських портів України»; висновку експерта ДНД ЕКЦ МВС України від 25.10.2021 № СЕ-19-21/16913-ЕК, висновку експертів ТОВ «Експертна група «ЕС ЕНД ДІ» від 21.12.2021 № 1041/60901; протоколу огляду речей і документів від 17.07.2020-23.04.2021 зі змісту якого встановлено, що внаслідок не виконання умов пункту 1.1. третього абзацу пункту 2.1. першого та другого абзаців пункту 2.2. договорів про надання послуг, які укладалися АБ «Укргазбанк» з Партнерами/Агентами, через внесення недостовірних даних до актів наданих послуг в частині включення виконання послуг 54 Партнерами/Агентами по залученню (утриманню) клієнтів на розміщення коштів на поточних та вкладних (депозитних) рахунках в АБ «Укргазбанк», які не були надані та фактично оплачені Партнерам/Агентам на загальну суму 207 955 327,71 грн, вказане призвело до незаконного використання грошових коштів АБ «Укргазбанк» та нанесення збитків (шкоди) АБ «Укргазбанк» на зазначену суму; статуту АБ «Укргазбанк» в редакціях, затверджених Загальними зборами акціонерів АБ «Укргазбанк» від 29-30.04.2014, 09.04.2015, 28.04.2015, 06.08.2015, 28.04.2016, 25.04.2017, 26.04.2018, 19.04.2019, 07.07.2020, згідно якого упродовж 2014-2020 років частка держави у статурному капіталі банку складала понад 99,99%; виконавчим органом банку є Правління, який очолює Голова; до компетенції Правління належить вирішення усіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю банку, окрім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів та Наглядової ради, а до компетенції Голови - організація роботи Правління; Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк», затвердженого протоколом Правління АБ «Укргазбанк» від 25.09.2013 № 43 та змінами від 13.11.2014 № 53, від 17.09.2015 № 60, від 22.10.2015 № 67, від 01.09.2016 № 43, від 28.12.2016 № 71, від 23.02.2017 № 8; наказу Голови Правління АБ «Укргазбанк» «Про розподіл повноважень між керівниками АБ «Укргазбанк» від 07.10.2014 № 559, зі змінами на підставі наказів від 29.12.2014 № 711, від 20.01.2015 № 34, від 16.04.2015 № 247, від 10.07.2015 № 457, від 12.10.2015 № 695, від 26.10.2016 № 669, від 21.12.2016 № 800, від 24.07.2017 № 475, від 21.05.2019 № 326; документів щодо надання ОСОБА_7 послуг АБ «Укргазбанк» по залученню/утриманню клієнтів ДП «АМПУ», ПрАТ «Київстар» на обслуговування у цьому банку; виписками по рахункам ОСОБА_7 , відкритим в АБ «Укргазбанк»; документів, які підтверджують самостійну співпрацю ДП «АМПУ» з АБ «Укргазбанк», без участі будь-яких Агентів чи/та Партнерів, в тому числі ОСОБА_7 та ОСОБА_30 ; документів, які підтверджують тривалу самостійну співпрацю ПрАТ «Київстар» з АБ «Укргазбанк» та спростовують факт залучення/утримання цього товариства на обслуговування в АБ «Укргазбанк» будь-якими Агентами чи/та Партнерами, в тому числі ОСОБА_7 та ОСОБА_30 ; протоколів огляду від 07.12.2021-21.02.2022, від 17.06.2020, від 19-20.2019, від 24-28.12.2019, від 28-29.11.2019, від 12.05.2020-30.07.2020, від 14.02.2020-11.03.2020, від 16-24.12.2019, від 25-29.01.2021, від 14-27.07.2020, від 24.07.2020, від 23.06.2020-20.07.2020, 22.06.2020-30.07.2020, від 11-22.11.2019, від 19.05.2020-30.07.2020 та інші матеріали справи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною, тобто зазначені у клопотанні детектива обставини і надані документи кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують докази, які формують у слідчого судді внутрішнє переконання щодо можливої причетності підозрюваної ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється органом досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що питання набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваної та обґрунтованості підозри вже були предметом судового контролю під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно неї, за результатом якого слідчим суддею Вищого антикорупційного суду 20.07.2023 постановлено ухвалу, яка набрала чиності, про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Звертаю увагу, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначає лише ймовірну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого їй кримінального правопорушення. Всі наявні у матеріалах справи докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, а тому формують у слідчого судді внутрішнє переконання, що обставини, викладені у повідомлені про підозру ОСОБА_7 могли мати місце.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри слідчий суддя оцінює критично, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами з огляду на їх достатність та належність, щоб довести підозру особи у вчиненні кримінального правопорушення при вирішенні питання про спеціальне досудове розслідування.

Щодо переховування підозрюваної ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та оголошення у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз норм діючого Кримінального процесуального кодексу України щодо оголошення особи у розшук та щодо розгляду та вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування дозволяє зробити висновок, що під час вирішення вказаних питань прокуророві (детективу) необхідно довести, а слідчому судді достатньо встановити, що певна особа оголошена у міжнародний розшук, про що і йдеться у ч. 2 ст. 297-1 та ч. 1 ст. 297-4 КПК України. При цьому, законом не визначено необхідності з`ясовувати питання про перебування особи у міжнародному розшуку.

Встановлено, що 28.02.2022 ОСОБА_7 виїхала з України та відтоді не поверталась, на неодноразові виклики до органу досудового розслідування не прибула. Так, ОСОБА_7 викликалася до органу досудового розслідування для допиту як підозрюваної на 22.02.2023, 07.03.2023, 15.03.2023, 12.04.2023, 04.08.2023, шляхом надіслання повісток на адресу за її місцем реєстрації та проживання, у тому числі засобами телефонного зв`язку через месенджер «WhatsApp» на номер телефону, яким користується ОСОБА_7 . Також, повістки про виклик на 22.02.2023 вручено для передачі підозрюваній уповноваженій особі житлово-експлуатаційній організації за місцем реєстрації, а саме ТОВ «Перший український експертний центр», на 07.03.2023, 15.03.2023, 12.04.2023 додатково опубліковувалася на офіційному веб-сайті Національного бюро, та на 04.08.2023 - в газеті «Урядовий кур`єр», що підтверджується копіями відповідних повісток, протоколами огляду від 06.06.2023, 12.04.2023, від 31.05.2032, від 26.06.2023, від 28.07.2023, від 27.07.2023, від 04.08.2023.

Слідчий суддя вважає, що орган досудового розслідування вжив всіх можливих та достатніх заходів для виклику підозрюваної ОСОБА_7 . Також, враховуючи вчинені органом досудового розслідування заходи для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру, наявні підстави для висновку, що вона обізнана про наявність кримінального провадження стосовно неї.

Постановою старшого детектива Національного бюро ОСОБА_5 від 13.04.2023 підозрювану ОСОБА_7 оголошено у розшук, у зв`язку із перебуванням її за межами України та неприбуттям на виклики детектива без поважних причин, будучи належним чином повідомленою. (т. 1 а.с. 130-131)

Постановою старшого детектива Національного бюро ОСОБА_5 від 26.04.2023 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук, у зв`язку із перебуванням її за межами України та неприбуттям на неодноразові виклики детектива у період з 14.02.2023 до 12.04.2023 без поважних причин, будучи належним чином повідомленою. (т. 1 а.с. 132-133)

Детективом Національного бюро ОСОБА_5 направлено запит до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України про використання інформаційної системи Інтерполу стосовно ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 139-142)

За змістом Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, для звернення із запитом про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо особи, яка розшукується з метою її затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в України, правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу визначений пакет документів, у тому числі, завірену копію постанови про оголошення розшуку особи та завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування.

Тобто, розгляд слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування передує вирішенню питання про публікацію Червоного оповіщення Генеральним секретаріатом Інтерполу.

Отже, момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення постанови про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед слідчим суддею факт того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у виді постанови, що на думку слідчого судді, є достатнім для підтвердження факту оголошення ОСОБА_30 у міжнародний розшук.

В судовому засіданні встановлено, що 20.07.2023 слідчим суддею Вищого антикорупційного суду підозрюваній ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Прокурор та захисник у судовому засіданні повідомили, що Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду розглянула апеляційну скаргу захисника на зазначену ухвалу лише 14.08.2023, повний текст судового рішення сторони не отримали. Тому слідчий суддя вважає обґрунтованими зазначені прокурором причини, які унеможливлювали до розгляду цього клопотання зібрати необхідний пакет документів для звернення із запитом про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо ОСОБА_7 .

Отже, встановлені обставини на переконання слідчого судді, є достатніми для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук у розумінні вимог ст. 281 та ч. 1 ст. 297-4 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Захисник у судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_7 не ухиляється від слідства та суду, виїхала за межі України саме через військові події в Україні та наявність на утриманні неповнолітніх дітей, наразі проживає у Великій Британії, а до цього проживала в Швейцарії, де отримали статус біженців та прихисток, про що неодноразово повідомлялось детективу, на підтвердження чого захисник надав копії клопотань, з якими він звертався до детектива № 2102/2 від 21.02.2023, № 0603/2 від 06.03.2023, № 1004/1 від 10.04.2023, № 1707/4 від 17.07.2023, та постанов детектива від 10.03.2023 та від 14.04.2023 про відмову у задоволенні клопотань.

Слідчий суддя такі доводи оцінює критично, оскільки відповідно до ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_7 наразі перебуває за кордоном, 14.02.2023 їй повідомлено про підозру, та в подальшому вона неодноразово викликалась до детектива для участі в процесуальних діях, про що вона обізнана, але до детектива жодного разу не прибула, натомість захисник направляє клопотання, зазначаючи як причини неприбуття, зокрема, військовий стан в країні.

Однак, слідчий суддя зазначає, що відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), місто Київ та Київська область не відноситься до районів проведення (бойових) дій. Детектив викликає ОСОБА_7 на допит в якості підозрюваної, а не задля її перебування в Україні на постійній основі. В разі виникнення загрози ракетних чи інших обстрілів в місцевості оголошується повітряна тривога, система сповіщень в країні працює, наявні рекомендації щодо дій, які має вчинити особа у разі оголошення повітряної тривоги, також в усіх населених пунктах як і в м.Києві наявні відповідні укриття.

Листування захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_4 з детективом не можна вважати належним виконанням підозрюваною своїх процесуальних обов`язків.

Посилання сторони захисту на можливість допиту підозрюваної в режимі відеоконференції слідчий суддя вважає недоречними, оскільки ст. 232 КПК України визначає виключні випадки, коли така процедура застосовується (ч. 1 цієї статті), наявність яких в даному випадку не встановлені, а дистанційне опитування підозрюваної (ч. 11 ст. 232 КПК України) не матиме жодного процесуального наслідку, оскільки такі покази не є процесуальним джерелом доказів в розумінні ст. 84 КПК України.

На переконання слідчого судді досліджені докази не підтверджують доводи захисту щодо поважності причин неприбуття підозрюваної на виклики детектива.

Захисником наведено також інші доводи, які не потребують детального аналізу слідчим суддею, оскільки, з урахуванням встановлених обставин та вимог кримінального процесуального закону, не мають вирішального значення при вирішення питання про спеціальне досудове розслідування.

При цьому слідчий суддя керується усталеною практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої стаття 6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994 року, № 303-A, §29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, §58).

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_7 набула статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні, існують достатні докази для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, щодо яких Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено спеціальне досудове розслідування, а також те, що підозрювана оголошена у міжнародний розшук, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання детектива належить задовольнити.

Керуючись ст. 2, 7, 297-1 - 297-4, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1