УХВАЛА

14 липня 2023 року

м. Київ

Справа № 333/2873/21

Провадження № 51-3828 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2022 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 березня 2023 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.

Зокрема серед недоліків було зазначено, що зі змісту касаційної скарги не вбачалося, які саме рішення судів першої та/чи апеляційної інстанції оскаржуються в касаційному порядку, а також засуджений всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних рішень.

Також було указано, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваних рішень та підставами їх ухвалення.

Крім цього вимоги, які були зазначені в касаційній скарзі засудженого, не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України.

Засудженому роз`яснювалось, що відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Тому серед недоліків було зазначено, що в поданій касаційній скарзі засуджений не наводить обґрунтування заявлених вимог, які в силу вимог ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень статей 412-414 КПК України, а прохальна частина його касаційної скарги не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Згідно з наявною у матеріалах провадження розпискою, ОСОБА_4 ухвалу Верховного Суду від 22 червня 2023 року про залишення його касаційної скарги без руху отримав особисто 03 липня 2023 року.

У межах визначеного судом строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою, яка датована 04 липня 2023 року, однак, як видно зі змісту цієї скарги, вказані в ухвалі суду від 22 червня 2023 року недоліки усунув лише частково.

Зокрема засудженим ОСОБА_4 на усунення недоліків касаційної скарги було надіслано належним чином завірені копії оскаржуваних судових рішень.

Однак, в уточненій касаційній скарзі, поданій на усунення недоліків, засуджений знову не вказав, які конкретно рішення він оскаржує у касаційному порядку, оскільки в тексті скарги він згадує й інші судові рішення, крім тих, копії яких були долучені до скарги.

Також засуджений знову не зазначає конкретних підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування судових рішень судом касаційної інстанції, а також не наводить обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.

Зокрема ОСОБА_4 в уточненій касаційній скарзі знову не погоджується з повнотою розгляду судом обставин провадження, оцінкою судом окремих доказів, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, а також формально посилається на окремі порушення вимог кримінального процесуального законодавства без їх конкретизації.

Крім цього, засуджений ОСОБА_4 в уточненій касаційній скарзі знову не належно не сформулював вимоги скарги. Зокрема він просить скасувати вирок суду першої інстанції (без уточнення, який саме) та відправити справу на «дослідження». При цьому він нічого не вказує відносно того, яке рішення має ухвалити касаційний суд щодо ухвали Запорізького апеляційного суду від 13 березня 2022 року, якою був залишений без зміни вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2022 року.

Така прохальна частина уточненої касаційної скарги не відповідає вимогам ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Оскільки суд касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі вимог, які відповідають приписам ст. 436 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому повторне залишення касаційної скарги без руху чинним КПК України не передбачено.

Таким чином, у наданий строк засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно йому повернути.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2022 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 березня 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3