КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.04.2023 задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було вилучено 13.04.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме: ноутбук марки HP із зарядним пристроєм; зошит з чорновими записами; слот від сім картки НОМЕР_1 ; стартовий пакет іноземного оператора НОМЕР_2 та сім картка з написом 743; 200 купюр номіналом 500 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді у частині накладення арешту на 200 купюр номіналом 500 гривень та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора у цій частині.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначала, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2023 про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , не було надано дозвіл на вилучення грошових коштів.

Сторона захисту до проведення обшуку вказувала слідчому про наявність коштів, а саме - 100 000,00 гривень в будинку, вказувала де саме

______________________________________________________________________________

Справа № 761/13188/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2931/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

вони знаходяться та повідомила про наявність підтверджуючих документів, видані на ім`я ОСОБА_6 . Про цей факт також зазначалось в суді першої інстанції та було надано документи про розміщення угоди Акцепту з 2017 року з подальшою пролонгацією, що на переконання апелянта, свідчить про законність та прозорість походження вилучених грошових коштів.

Апелянт зазначала, що грошові кошти були отримані від продажу квартири, а саме: 49800,00 грн. та розміщені у банку згідно договору Акцепту. Вказані кошти не мають зв`язку із розслідуваним кримінальним правопорушенням.

Захисник посилалась на відсутність достатніх підстав вважати, що вилучені грошові кошти підлягатимуть конфіскації у зв`язку з призначенням такого покарання.

Власник майна - ОСОБА_6 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000290 від 24.05.2022 року, а отже не є суб`єктом ст. 170 КПК України.

Прокурор в клопотанні про арешт майна та слідчий суддя в ухвалі не обґрунтували, яким чином належне ОСОБА_6 майно має відношення до кримінального провадження, та які ознаки речових доказів воно має.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_5 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена лише в частині накладення арешту на вилучені 13.04.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти - 200 купюр номіналом 500 гривень, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаних грошових коштів.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000290 від 24.05.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.04.2023 близько о 12 год. 00 хв. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , знаходячись у фіктивній нотаріальній конторі за адресою: АДРЕСА_2, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_16 , під час здійснення фіктивного правочину з відчуження нерухомого майна - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_17 в сумі 30 000 доларів США.

Крім того, 13.04.2023 близько о 12 год. 00 хв. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , знаходячись у фіктивній нотаріальній конторі за адресою: АДРЕСА_2, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_16 , під час здійснення фіктивного правочину з відчуження нерухомого майна - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 , шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_17 в сумі 30 000 доларів США.

Крім того, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_16 , здійснювали ряд дій спрямованих на організацію незаконного переправлення ОСОБА_18 через державний кордон України шляхом наданням засобів, та усуненням перешкод, однак реалізувати злочинний корисливий намір та виконуючи усі дії не змогли з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки були затримані працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно інформаційної довідки №321082323 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві приватної власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та в якій проживає ОСОБА_16 .

Згідно даних протоколу обшуку від 13.04.2023, цього ж дня проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено ноутбук марки HP із зарядним пристроєм; зошит з чорновими записами; слот від сім картки НОМЕР_1 ; стартовий пакет іноземного оператора НОМЕР_2 та сім картка з написом 743; 200 купюр номіналом 500 гривень.

Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_19 від 13.04.2023 вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, у тому числі 200 купюр номіналом 500 гривень, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000290 від 24.05.2022.

18.04.2023 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, у тому числі 200 купюр номіналом 500 гривень.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.04.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, яке було вилучено 13.04.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, серед яких 200 купюр номіналом 500 гривень.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя послався на необхідність арешту грошових коштів з метою їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

З такими висновками колегія суддів не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод, та у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчим суддею належним чином не перевірено доводи сторони захисту щодо власника вилучених за адресою: АДРЕСА_1 грошових коштів, та не доведено належним чином наявність правових підстав для арешту таких грошових коштів.

Так, як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду, обшук у межах кримінального провадження № 0000290 проведено 13.04.2023 за адресою проживання підозрюваного ОСОБА_16 та ОСОБА_6 .

Згідно даних долученого до клопотання протоколу обшуку від 13.04.2023, від ОСОБА_16 надійшли зауваження до протоколу на окремому аркуші /том 1, а с. 149-150/.

Як убачається із наявних у матеріалах провадження зауваженнь до протоколу обшуку від 13.04.2023, підписаних ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_20 , у вказаних зауваженнях зазначено, що вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 100 000 грн. були зняті ОСОБА_6 з рахунку банківської установи, про що працівникам поліції під час обшуку надано відповідну квитанцію /том 1, а.с. 175/.

Колегією суддів досліджено долучені до матеріалів провадження акцепти на укладення Угоди на розміщення вкладу від 08.02.2021 № TDRM000624270, від 03.11.2020 № TDRM000583521 та від 19.09.2022 № TDRM000867635, з яких убачається, що ОСОБА_6 було розміщено вклади у АТ "Альфа-Банк" в рамках Договору про банківське обслуговування та Угоди на розміщення вкладу, в сумі 110 000 грн., 60 000 грн. та 160 000 грн. /том 2, а.с. а.с.12-15/.

Згідно даних банківської виписки АТ "Сенс Банк" (змінена назва АТ "Альфа-Банк"), сформованої 14.04.2023, встановлено, що 10.04.2023 ОСОБА_6 здійснено повернення вкладу згідно угоди № TDRM000867635 на суму 160 000 грн., та цього ж дня здійснено видачу готівки в касі банку на суму 100 000 грн. /том 2, а.с. 9/.

Досліджені колегією суддів вищевказані матеріали дають підстави вважати обгрутованими доводи апеляційної скарги про те, що вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1, грошові кошти - 200 купюр номіналом 500 гривень на загальну суму 100 000 грн. належать ОСОБА_6 .

При цьому, даних щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, матеріали справи не містять. Повідомлення про підозру ОСОБА_6 не вручено, та відомості про можливу причетність останньої до кримінальних правопорушень, до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 1000290, не внесено.

Однак вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді.

З наведеного убачається, що постановляючи ухвалу про накладення арешту на вилучені грошові кошти, слідчий суддя не перевірив доводи сторони захисту про належність таких коштів третій особі - ОСОБА_6 , та не встановив достатню наявність підстав для накладення арешту на таке майно, унаслідок чого слідчим суддею помилково накладено арешт на майно добросовісного набувача ОСОБА_6 .

Крім того, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, слідчий суддя самостійно змінив підставу та мету такого арешту майна.

Так, звертаючись із клопотанням, прокурор просив накласти арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання, у той час як слідчий суддя, без законних на те підстав наклав арешт з метою збереження майна як речових доказів у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Наведене у сукупності дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ОСОБА_6 здійснено в порушення вимог закону, а втручання в її право на мирне володіння та користування майном здійснено без законних на те підстав.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді у частині накладення арешту на грошові кошти постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора у частині накладення арешту на грошові кошти.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року, - скасувати у частині накладення арешту на 200 купюр номіналом 500 гривень, які були вилучені 13.04.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 у частині накладення арешту на 200 купюр номіналом 500 гривень, які були вилучені 13.04.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3