УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 травня 2023 року

м. Київ

справа № 753/2070/20

провадження № 51- 2576ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Обставини справи

1. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, жителя м. Києва,

засуджено за частиною 2 статті 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Згідно положень статті 75 КК суд звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і визначив іспитовий строк тривалістю 3 роки та поклав на нього виконання обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.

2. Суд визнав доведеним, що 20 серпня 2019 року близько 12:30, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки "ИЖ-27175-037" д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись у третій (крайній лівій) смузі проїзної частини вул. Привокзальної в м. Києві, зі сторони вул. Сімферопольської в напрямку вул. Ялтинської, будучи обізнаним, що наближається до зупинки трамваю «Залізничний вокзал Дарниця», посадка (висадка) на якій проводиться з проїжджу частини, усвідомлюючи що дорожня обстановка на даній ділянці дороги вимагає особливої уваги від водіїв, тому що може змінитися в будь-який момент, у зв`язку з виходом пішоходів на проїжджу частину, маючи змогу своєчасно виявити пішохода ОСОБА_5 (яка серед інших пішоходів вийшла із - за передньої частини стоячого невстановленого автобусу марки «Богдан» та почала рухатись в напрямку трамвайних колій, наближаючись справа до його смуги руху), відволікся від керування, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , спричинивши їй тілесні ушкодження, з якими вона була госпіталізована в KMKЛ ШМД, де того дня померла під час стаціонарного лікування.

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого. На обґрунтування своєї позиції прокурор зазначає, що положення статті 75 КК застосовано безпідставно, що призвело до м`якості призначеного ОСОБА_4 покарання.

Оцінка суду

4. Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, Суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

5. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

6. Прокурор не навів у касаційній скарзі обґрунтування тому, у чому полягає неправильність застосування статті 75 КК і якими положеннями закону суду заборонено застосовувати цю статтю у ситуації, яка розглядалася судом апеляційної інстанції у даному кримінальному провадженні.

7. Він зазначає, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обираючи покарання засудженому, не повною мірою врахував грубість допущених правил дорожнього руху, особу винного, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість вчиненого злочину, які мають значення для призначення більш суворого покарання.

8. Фактично, доводи прокурора зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден прокурор. Тобто, посилаючись формально на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, прокурор ставить питання щодо явної несправедливості покарання через м`якість.

9. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

10. Статтею 75 КК визначено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

11. Зі змісту оскарженої ухвали випливає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним,дані про особу винного, його молодий вік, одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, неправомірну поведінку потерпілої, яка перетинала проїжджу частину у невстановленому для руху пішоходів місці. Зваживши всі наведені обставини, суд дійшов висновку про правильність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини 2 статті 286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та можливість застосування до засудженого положень статей 75, 76 КК із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, навівши мотиви тому, чому він вважає покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

12. Проаналізувавши рішення місцевого суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК.

13. У цьому провадженні, як видно з наданих судових рішень, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.

З огляду на викладене, Суд вважає, що касаційна скарга та надані до неї судові рішення не містить підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3