Номер провадження: 11-сс/813/874/23
Справа № 522/8704/23 1-кс/522/2685/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах захисту ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2023року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград Кіровоградської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із вищою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України у кримінальному провадженні № 0000346, внесеного до ЄРДР 01.05.2023 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2023року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 01.07.2023 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, щозапобіжний захід обрано без наявності достатніх підстав, слідчим наявність ризиків не доведено, а слідчим суддею взагалі не надано уваги доводам сторони захисту.

Крім того, адвокат зазначає, що органом досудового розслідування невірно визначена кваліфікація дій підозрюваного, оскільки кваліфікуюча ознак «в умовах воєнного стану» може мати місце лише у районах вогневого ураження, тимчасової окупації чи проходу військ тощо.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судове засідання захисник ОСОБА_8 не з`явився, надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також мотиви не визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені слідчого СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській областіперебуває кримінальне провадження №0000346 від 01.05.2023року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

У межах даного кримінального провадження 02.05.2023 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Органами досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що 29 квітня 2023 року ОСОБА_10 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан, діючи навмисно з корисливих мотивів за попередньою змовою ОСОБА_12 разом із ОСОБА_10 , маючи намір на протиправне заволодіння чужим майном, перебували у закладі за адресою: АДРЕСА_2 , куди запросили потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Під час перебування у закладі ОСОБА_12 разом із ОСОБА_10 визначили предметом свого злочинного посягання цінне майно, яке перебувало у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків з корисливих мотивів, ОСОБА_12 у грубій формі погрожуючи застосуванням насилля, наказав ОСОБА_14 зняти з шиї золотий ланцюжок із плетінням «морським» вагою приблизно 7 грамів та золотий хрестик вагою приблизно 3 грама, вартістю 25000 гривень. Потерпілий ОСОБА_14 побоюючись за своє життя та здоров`я, реально сприймаючи протиправні дії ОСОБА_12 із можливим застосуванням фізичної сили до нього, не чинив супротив та віддав зазначене майно останньому.

У свою чергу, ОСОБА_10 реалізуючи їх спільний злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків з корисливих мотивів, відкрито з висловлюванням погроз застосування насильства до ОСОБА_13 , зі стола забрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-S901BZKDSEK» у корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 із eSim-карткою НОМЕР_4 , вартістю 30000 гривень, який належний потерпілому ОСОБА_13 , який побоюючись за своє життя та здоров`я, реально сприймаючи протиправні дії ОСОБА_10 із можливим застосуванням фізичної сили до нього, не чинив супротив останньому.

В подальшому, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_10 пішли з місця вчинення кримінального правопорушення, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на суму 25000 гривень та потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 30000 гривень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_10 ,у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя вказав, що відомостей, які повідомлені прокурором під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 ,достатньо для висновку про те, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного суспільно-небезпечного діяння об`єктивно існують і підтверджують підозру ОСОБА_10 ,у вчиненні інкримінованого йому діяння. Не виявлено чогось необґрунтованого чи довільного і апеляційним судом.

З огляду на вказані вище обставини апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри та про можливу причетність ОСОБА_10 ,до інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, та стороною захисту не оскаржується.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого та висновками слідчого судді стосовно існування ризиків що підозрюваний ОСОБА_10 ,може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Також апеляційний суд погоджується з тим, що доведений ризик, що ОСОБА_10 ,може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які вже допитані на стадії досудового розслідування, однак можуть під незаконним впливом підозрюваного змінити свої покази під час судового розгляду.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_10 перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень покарання, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження чи вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам.

Колегія суддів не приймає доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_10 є раніше не судимим, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, оскільки дані, що характеризують підозрюваного, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, у вчиненні якого він підозрюється, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризиків незаконного впливу на свідків чи вчинення іншого кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_10 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Щодо тверджень захисника про те, що органом досудового розслідування невірно визначена кваліфікація дій підозрюваного, оскільки кваліфікуюча ознак «в умовах воєнного стану» може мати місце лише у районах вогневого ураження, тимчасової окупації чи проходу військ тощо, то вони є неприйнятними з огляду те, що апеляційний суд на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій та давати оцінку, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України.

Обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_10 ,необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах захисту ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2023року відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України у кримінальному провадженні № 0000346, внесеного до ЄРДР 01.05.2023 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4