Справа № 450/2195/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/697/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2023 року, -

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.4 ст. 186 КК України до семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання період його утримання під вартою з 29 травня 2022 року по 29 липня 2022 року згідно ухвали слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2022 року та ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2022 року і довідки ДУ "Львівська установа виконання покарань (№19)" №9/4458 від 29 липня 2022 року.

Вирішено питання застави, питання з процесуальними витратами, заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) з корисливих мотивів і реалізовуючи його, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 29 травня 2022 року о 14 год. 30 хв., на території Зимноводівської об`єднаної територіальної громади, неподалік магазину по вул. Мисливській, 1, у с. Суховоля, Львівського району, Львівської області, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 три удари рукою в обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном останнього марки "Meizu" моделі "МЗs" ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 із встановленою сім картою мобільного оператора "Київстар" № НОМЕР_3 , вимагаючи при цьому код для розблокування такого пристрою. В подальшому, місце вчинення злочину із вказаним майном залишив, маючи можливість таким розпоряджатись, заподіявши збитки на загальну суму 1800 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду є надто суворим та таким, що не відповідає принципам матеріального і порушує норми процесуального права.

Наголошує, що відшкодував потерпілому ОСОБА_7 моральну шкоду.

Також акцентує, що потерпілий в суді підтвердив наявність між ними угоди про повернення інструментів, де заставою був телефон ОСОБА_7 .

Окрім цього, звертає увагу на те, що потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні погодився з перекваліфікацією інкримінованого йому ( ОСОБА_6 ) кримінального правопорушення.

Зазначає, що мотивом вчинених дій був не грабунок ОСОБА_7 , а повернення свого майна шляхом примушування останнього виконувати домовленості.

Наголошує, що вартість телефону була значно нижчою, ніж вартість викраденого.

Не погоджується із вироком суду в частині оцінки доказів.

Просить скасувати вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2023 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнятий з грубим порушенням вимог законодавства України.

Зазначає, що в оскаржуваному судовому рішенні перекручено пояснення обвинуваченого і потерпілого.

Наголошує, що потерпілий ОСОБА_7 категорично заперечує, що ОСОБА_6 було вчинено грабіж і як на слідстві так і в суді вказував, що розцінює погрози зі сторони обвинуваченого як примушування до виконання цивільно-правової угоди, крім цього, потерпілий визнав той факт, що телефон віддав добровільно, як завдаток щодо повернення коштів за інструменти.

Акцентує, що потерпілий ОСОБА_7 підтримував клопотання адвоката обвинуваченого щодо зміни кваліфікації.

Вважає, що корисливого мотиву заволодіння майном не було.

Стверджує про неповноту судового розгляду.

На думку апелянта, у зв`язку з неправильною кваліфікацію, судом винесено незаконний вирок і як наслідок, призначено занадто сурове покарання.

Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано як пом`якшуючі обставини позицію потерпілого та відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого.

Просить скасувати вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_11 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 покликається на те, що вирок суду є надто суворим та таким, що не відповідає принципам матеріального і порушує норми процесуального права.

Стверджує про відсутність корисливого мотиву у діях обвинуваченого ОСОБА_6 з огляду на те, що предмет злочину він отримав від ОСОБА_7 як заставу і гарантію того, що потерпілий звернеться до нього з компенсацією за викрадені інструменти.

Наголошує, що метою вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення було повернення викраденого майна, шляхом примушування потерпілого до виконання цивільно-правової угоди.

Звертає увагу на те, що місцевим судом було відхилено клопотання сторони захисту про перекваліфікацію інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення з ч.4 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 355 КК України, як подане за неналежністю та роз`яснено, що таке необхідно подавати лише прокурору. В подальшому, 14 березня 2023 року в судовому засіданні прокурор просив зробити перерву в розгляді справи з метою перекваліфікації обвинувачення, проте обвинувальний акт змінений не був.

Вважає недопустимим протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 30 травня 2022 року, оскільки допит було проведено у нічний час доби.

Також акцентує, що поза увагою суду залишився протокол затримання ОСОБА_6 від 29 травня 2022 року, складений о 22 год. 30 хв. із значними порушеннями, з огляду на те, що фактичне затримання особи відбувалось значно раніше, близько 17 год. 00 хв. в с. Суховоля (про що не зазначено в протоколі затримання) за місцем проживання особи, а згідно протоколу затримання, у ОСОБА_6 на місці вилучено мобільний телефон, як об`єкт злочину, хоча таке вилучення не відбувалось в нього особисто. Затримання особи в порядку ст. 208 КПК України та процес вилучення предмета злочину не фіксувався на відео, а дата видачі адвокату доручення - о 23 год. 27 хв., фактичний приїзд адвоката до клієнта відбувся о 00 год. 27 хв. 30 травня 2022 року, що свідчить про порушення права на захист.

Зазначає, що на протиправні дії посадових осіб поліції під час одночасного допиту ОСОБА_7 і ОСОБА_6 стороною захисту подано скаргу до Пустомитівської окружної прокуратури, однак відповіді надано не було.

Наголошує, що висновок експерта №96/2022, стосовно визначення ступеня тілесних ушкоджень потерпілого не досліджувався на стадії судового розгляду і був доданий як доказ стороною обвинувачення та долучений після останнього слова обвинуваченого, згідно усного клопотання прокурора.

Покликається на те, що потерпілий ОСОБА_7 підтримував клопотання адвоката обвинуваченого щодо зміни кваліфікації, оскільки вважає, що корисливого мотиву заволодіння майном не було, проте судом не враховано думку потерпілого.

Звертає увагу, що суд врахував показання свідка ОСОБА_12 , які були дані на стадії досудового розслідування, проте не вказав, що при допиті її в суді від своїх показів по суті вона відмовилась, зазначивши, що не бачила, що підписує оскільки під час дачі показань не мала з собою окулярів і не читала, а викладене в протоколі допиту не відповідає дійсності.

Вважає абсурдними висновки суду про те, що відсутність у протоколах проведення слідчих експериментів з відеозаписами СД-дисків від 31 травня 2022 року та 18 липня 2022 року повних анкетних даних осіб ОСОБА_13 та ОСОБА_14 позбавило орган досудового розслідування можливості допитати таких в якості свідків, а також з`ясувати обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст. 355 КК України,з огляду на те, що органом досудового розслідування не вчинялось жодних дій для встановлення даних осіб з метою їх допиту.

Зазначає, що обрана обвинуваченому ОСОБА_6 міра покарання у вигляді семи років позбавлення волі - не відповідає правильній кваліфікації і суспільній небезпечності вчиненого злочину та є надмірною.

Просить скасувати вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , виступ його захисника - адвоката ОСОБА_9 , пояснення потерпілого ОСОБА_7 та виступ його представника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора про їх заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 дотримані не були.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд є інстанцією, яка зобов`язана перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України, оскільки метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд має встановити фактичні обставини справи по інкримінованому особі діянню і дати відповідну оцінку доказам, які надав орган досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції визнано доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч.4 ст. 186 КК України, тобто у вчиненні в умовах воєнного стану відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 .

Так, за змістом суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 186 КК України, грабіж передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - матеріальний інтерес.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_6 категорично заперечує щодо наявності корисливого мотиву у його діях та стверджує, що телефон він отримав від ОСОБА_7 як заставу і гарантію того, що потерпілий звернеться до нього з компенсацією за викрадені інструменти.

Суть такого конфлікту і наявність відповідної угоди із обвинуваченим ОСОБА_6 підтвердив під час судового розгляду і потерпілий ОСОБА_7 .

Відтак, колегія суддів вважає, що даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд першої інстанції мав би з`ясувати наявність суб`єктивної сторони складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Про необхідність «доведення винуватості особи у вчиненні злочину поза будь-яким розумним сумнівом», а відповідно і наведення його обґрунтованості у судовому рішенні, Верховний Суд України дійшов у постанові від 03 березня 2014 року у справі №5-49кс13, де зазначив про те, що необґрунтованість судових рішень є істотним порушенням таких засад судового провадження, як законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, безпосередність дослідження показань та інших доказів. Ці порушення мають визнаватися достатніми і необхідними для визнання результатів розгляду обвинувачення сумнівними, недостовірними і такими, що не відповідають істині. За їх наявності судові рішення не можуть (не повинні) залишатися в силі.

Однак, на переконання колегії суддів, місцевий суд не вжив всіх процесуальних заходів, в межах наданих законом повноважень, для встановлення істини у справі, оскільки надавши перевагу версії сторони обвинувачення, залишив поза увагою аргументи сторони захисту, щодо суб`єктивної сторони грабежу, а саме відсутності умислу - корисливого мотиву і матеріального інтересу у обвинуваченого ОСОБА_6 , який заволодів майном потерпілого.

За таких обставин висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні грабежу, на думку колегії суддів, є передчасним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не дотримався принципів повноти і об`єктивності судового розгляду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відтак, колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначене порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційних скарг обвинуваченого, сторони захисту, представника потерпілого та постановити законне, обґрунтоване і належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 задоволити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4