Провадження № 1-кс/761/7473/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ТОВ «Столиця» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року у справі № 761/40529/20 (провадження №1-кс/761/24398/2020)в рамках кримінального провадження № 0000141, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

30.03.2022 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ТОВ «Столиця» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року у справі № 761/40529/20 (провадження №1-кс/761/24398/2020) в рамках кримінального провадження № 0000141, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, в якому заявник просив суд скасувати арешт накладений на нежитлову будівлю площею 21,9 кв.м. з громадською спорудою площею 5,2 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 18 Ж (реєстраційний номер 00), що належить ТОВ «Столиця»

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0000141, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року у справі № 761/40529/20 (провадження №1-кс/761/24398/2020) було накладено арешт на нежитлову будівлю площею 21,9 кв.м. з громадською спорудою площею 5,2 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 18 Ж (реєстраційний номер 00), що належить ТОВ «Столиця». На думку заявника, арешт на вказане майно було накладено необґрунтовано та у його застосуванні відпала потреба. Так, заявник вказує, що строк досудового розслідування кримінального провадження завершився, а за 28 місяців, що пройшли з моменту накладення арешту орган досудового розслідування не вчинив жодних дій, направлених на підтвердження своїх тверджень, викладених у клопотанні про арешт майна, не повідомив жодній особі про підозру у вчиненні зазначеного ними кримінального правопорушення. Заявник зауважує, що ТОВ «Столиця» набуло арештоване майно на законних підставах, а існуючий арешт обмежує його право на мирне володіння своїм майном та є прямим втручанням у господарську діяльність, оскільки арештоване майно використовується для здійснення статутної діяльності.

Присутній у судовому засіданні заявник ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Присутній у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи, що арешт було накладено обґрунтовано та у його застосуванні потреба не відпала. Вказував, що досудове розслідування кримінального провадження триває, а його строк не завершився. Надав слідчому судді копії документів на обґрунтування власної позиції.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абз. 4 ч. 3 ст. 170 КПК України, забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Статтею 35-1 Податкового кодексу України передбачено, що єдиний рахунок - це рахунок, відкритий у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який може використовуватися платником податків для сплати грошових зобов`язань та/або податкового боргу з податків та зборів, передбачених цим Кодексом, єдиного внеску та інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

Єдиний рахунок не може використовуватися платником податків для сплати грошових зобов`язань та/або податкового боргу з податку на додану вартість, акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового, а також для сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року у справі № 761/40529/20 (провадження №1-кс/761/24398/2020) клопотання про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000141, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, задоволено та накладено арешт на нежитлову будівлю площею 21,9 кв.м. з громадською спорудою площею 5,2 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 18 Ж (реєстраційний номер 00), що належить ТОВ «Столиця».

При цьому, як вбачається зі змісту ухвал слідчого судді, підставою для накладення арешту на вказане майно була наявність розумних підозр вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Разом з цим, враховуючи, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 04 серпня 2020 року, зважаючи на той факт, що арешт на перелічене у клопотанні майно було накладено 14 грудня 2020 року, беручи до уваги те, шо станом на день розгляду клопотання підозру у вчиненні будь-якого кримінального жодній особі про підозру повідомлено не було, а у судовому засіданні прокурор не зміг навести переконливих доказів на спростування тверджень представника власника майна з приводу того, що ТОВ «Столиця» набуло вказане майно на законних підставах, слідчий суддя приходить до висновку, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на нежитлову будівлю площею 21,9 кв.м. з громадською спорудою площею 5,2 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 18 Ж (реєстраційний номер 00), що належить ТОВ «Столиця» , відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року у справі № 761/40529/20 (провадження №1-кс/761/24398/2020) на зазначене майно, підлягає скасуванню, а клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ТОВ «Столиця» - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ТОВ «Столиця» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року у справі № 761/40529/20 (провадження №1-кс/761/24398/2020) в рамках кримінального провадження № 0000141, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року у справі № 761/40529/20 (провадження №1-кс/761/24398/2020) у рамках кримінального провадження № 0000141, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, на нежитлову будівлю площею 21,9 кв.м. з громадською спорудою площею 5,2 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 18 Ж (реєстраційний номер 00), що належить ТОВ «Столиця» .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали буде оголошений о 08 годині 05 хвилин 17 квітня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1