Справа № 953/6837/22
н/п 1-кп/953/541/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі суду:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002025 від 03.10.2022 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, з середньою освітою, раніше судимого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 строком до 60 днів, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України і дані обставини є підставою для тримання під вартою обвинуваченого.

Обвинувачений не заперечував щодо міри запобіжного заходу. Захисник, підтримавши позицію обвинуваченого, просив визначити запобіжний захід відповідно до вимог КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора щодо міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого суд враховує, що згідно наданого до суду обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні декількох тяжких злочинів, в період воєнного часу та судом враховані обставини скоєння злочину, які викладені у обвинувальному акті, вивчені дані про особу обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку, не одружений, дітей на утриманні немає, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

Таким чином, суд під час розгляду даного питання вважає встановленими існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, визначені п.п. 3,4 ч.1 ст. 177 КПК України прокурором в черговий раз не доведені та суд вважає їх необґрунтованими, повторно вказавши це.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, а враховуючи тяжкість передбаченого покарання та відсутність тісних соціальних зв*язків може виїхати межі країни з метою уникнення відповідальності за тяжкий злочин.

Також, є доведеним ризик щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування зазначених ризиків, та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачуються, враховуючі дані по особистості, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим і продовжує відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд зазначає, що при вирішенні питання міри запобіжного заходу суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (рішення по справі «Ілійков проти Болгарії»).

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейського суду з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись обвинуваченого від суду, вчинення іншого правопорушення, та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, дані по особистості обвинуваченого, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовжує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на 60 днів, з визначенням застави в розмірі 187880 грн., що становить 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. І саме даний розмір застави суд вважає за необхідний та розумний, враховуючи повідомлені дані по особистості обвинуваченого, підстав для зменшення розміру застави не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни у вигляді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 01 вересня 2023 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 187880 гр., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області (Отримувач коштів (одержувач): ТУ ДСА України у Харківській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача (одержувача): ДКСУ м. Київ; Код банку отримувача (МФО одержувача): 820172; Рахунок отримувача (Р/р): ua0006674; призначення платежу застава; справа № __, н/п ___) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування; 4) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свого паспорту (паспортів) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку, належно повідомленого обвинуваченого, до суду; повідомлення суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та обвинуваченого обов*язків застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий :