Номер провадження: 11-сс/813/649/23
Справа № 495/2823/23, 1-кс/495/617/2023
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Білгород Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2023 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №40000094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2023 у кримінальному провадженні №40000094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України задоволено частково клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про накладення арешту на майно та накладено арешт на живі водні біоресурси сазан у кількості 52 штуки вагою 69 кг. 400 гр.; сітку №1 довжиною 45 метрів та сітку №2 довжиною 124,6 метрів упаковані до полімерного мішку з биркою №Е21719757; сітку №3 довжиною 163,8 метрів та сітку №4 довжиною 72 метри упаковані до полімерного мішку з биркою №ХТН9529650.

Дозволено реалізацію живих водних біоресурсів (риби): сазан, у кількості 52 штуки вагою 69 кг. 400 гр., які передані на зберігання згідно акта прийому-передачі №06 від 21.03.2023 до ПП «Клест ЛТД», розташоване за юридичною адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 39 офіс № 5 (з яким укладено договір № 493 від 22.12.2021), які були вилучені під час огляду місця події від 21.03.2023 року, з подальшим перерахуванням коштів отриманих від реалізації на рахунок органу місцевої влади на території якого вчинено кримінальне правопорушення.

В іншій частині у задоволені клопотання про накладення майна відмовлено та повернуто власникам ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що орган досудового розслідування у розумінні ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що вилучений транспортний засіб, що використовувався для вчинення злочину є знаряддям вчинення кримінального правопорушення на підставі чого відповідає ознакам речового доказу, передбаченого ст. 98 КПК України.

Просить ухвалу суду слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане дізнавачем клопотання про накладення арешту на майно у повному обсязі.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів провадження СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 249 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 1.03.2023 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт старшого інспектора сектору водної поліції ОСОБА_10 , який повідомив про те, що 21.03.2023 року близько 11 години 00 хвилин під час проведення профілактичного рейду поблизу с. Південне, Білгород-Дністровського району, Одеської області на Дністровському лимані на території Нижньодністровського Національного природного парку було виявлено громадянина ОСОБА_11 1992 р.н., який за допомогою риболовного човна Казанка 5 М2 з підвісним двигуном «Ямаха» 40.к.с., та забороненого знаряддя лову - чотирьох необіркованих риболовних сіток з вічком 73 мм, здійснив незаконний вилов водних біоресурсів, а саме риби виду сазан у кількості 52 штуки вагою 69 кг. 400 гр.

Так в ході огляду місця події від 21.03.2023 в період часу з 12 годин 54 хвилин по 15 годину 00 хвилин на узбережжі Дністровського лиману за координатами (46?17.070)-(30?09.798) на території Нижньодністровського Національного природного парку виявлено та вилучено живі водні біоресурси, сітки, документи та човен.

Згідно суднового білету МА №005049 від 26.06.2020 року транспортний засіб риболовний човен з бортовим реєстраційним номером НОМЕР_1 зареєстрований 26 червня 2020 року типу Казанка-5М2, виготовлений 1989 року з дюралюмінію, з одним підвісним двигуном «Yamaha» 40 к.с., належить ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

22.03.2023 виявлені та вилучені речі, документи, транспортний засіб та живі водні біоресурси визнані речовим доказом та долучені до матеріалів кримінального провадження, оскільки зазначені об`єкти є безпосереднім предметом кримінального правопорушення та мають значення речового доказу.

Зокрема транспортний засіб човен є засобом вчинення кримінального проступку, а саме вилову живих водних біоресурсів з акваторії Дністровського лиману, який використовувався безпосередньо в процесі вилову та без використання якого, вчинення вилову живих водних біоресурсів на території, взятій під охорону Держави та на об`єкті природно-заповідного фонду, було б занадто складним.

В подальшому у цей же день слідчим за погодження з прокурором подано клопотання про арешт майна, оскільки виникла необхідність у збереженні речових доказів.

Задовольняючи частково подане клопотання слідчий суддя зазначив, що орган досудового розслідування у розумінні ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту на документи та човен.

Натомість дослідивши клопотання та додані до нього додатки, апеляційний суд вважає, що слідчий судді не в повній мірі перевірив необхідність накладення арешту на майно.

Так відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що транспортний засіб човен є засобом вчинення кримінального проступку, а саме вилову живих водних біоресурсів з акваторії Дністровського лиману, який використовувався безпосередньо в процесі вилову, а відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки потенційний правопорушник використовував його, зокрема, і для перевезення виловленої риби.

Крім того, апеляційний суд вважає, що вилучені документи, відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та є доказами вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Так, слідчий суддя в повній мірі не встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Таким чино у даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що човен та документи можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, може зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, при цьому він є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на човен та документи у даному кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на човен та документи є виправданим, необхідним у даному кримінальному провадженні та відповідає вимогам КПК України

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Приймаючи до уваги встановлені апеляційним судом процесуальні порушення з боку слідчого судді, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, а клопотання слідчого про накладення арешту на майно задоволенню з дозволом на реалізацію живих водних біоресурсів.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2023 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №40000094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №40000094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України задовольнити.

Накласти арешт на:

-живі водні біоресурси сазан у кількості 52 штуки вагою 69 кг. 400 гр.;

-сітку №1 довжиною 45 метрів та сітку №2 довжиною 124,6 метрів упаковані до полімерного мішку з биркою №Е21719757; сітку №3 довжиною 163,8 метрів та сітку №4 довжиною 72 метри упаковані до полімерного мішку з биркою №ХТН9529650;

-посвідчення рибалки 2 шт. ( ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ), вкладний талон 1 шт, свідоцтво №07/1396 1 шт, журнал обліку вилучених біоресурсів 1 шт, додаток до журналу обліку вилучених біоресурсів 1 шт, копія дозволу №37.5.-44/09-23 від 14.03.2023 р., копія договору оренди судна 1 шт, договір ПРД 7 МАХ 1 шт, які упаковуються до спеціального пакету №INZ3032594;

-човен «Казанка 5М2» номер НОМЕР_1 з підвісним двигуном ОСОБА_13 40 к.с., який поміщено на зберігання до штрафмайданчику у м. Арциз, який згідно суднового білету МА №005049 від 26.06.2020 року належить ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

Дозволити реалізацію живих водних біоресурсів (риби): сазан, у кількості 52 штуки вагою 69 кг. 400 гр., які передані на зберігання згідно Акта прийому-передачі №06 від 21.03.2023 до ПП «Клест ЛТД», розташоване за юридичною адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 39 офіс №5 (з яким укладено договір №493 від 22.12.2021), які були вилучені під час огляду місця події від 21.03.2023 року, з подальшим перерахуванням коштів отриманих від реалізації на рахунок органу місцевої влади на території якого було вчинено кримінальне правопорушення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4