Справа № 177/1491/23
Провадження № 1-кп/177/198/23
У Х В А Л А

Іменем України

09.08.2023 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши увідкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000964 від 10.05.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Указаний обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування 28.07.2023 (а.с.1) надійшов до Криворізького районного суду Дніпропетровської області від Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області.

Відповідно до здійсненого автоматизованого розподілу згідно з вимогами ст. 35 КПК України, 28.07.2023 зазначений обвинувальний акт отримано суддею Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 (а.с.18).

Ухвалою судді від 01.08.2023 призначено підготовче судове засідання (а.с.19).

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Вважає, що обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України. Підстави для закриття справи чи внесення подання про визначення підсудності відсутні. Прокурор зазначає, що судовий розгляд має здійснюватися з викликом учасників судового провадження, у відкритому судовому засіданні.

Окрім того, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк більше 10 років. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків. Після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень допомогу не надав, залишив місце події, приховавши знаряддя злочину, яке на теперішній час так і не знайдено. Обвинувачений є мешканцем с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, де і скоїв злочин щодо свого рідного брата, а свідками є місцеві мешканці села. Ні потерпілий, ні свідки в даному кримінальному провадженні з об`єктивних причин не допитані, також і обвинувачений на даній стадії провадження показання не надав. Отже, вказані обставини у своїй сукупності свідчать про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 . Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 10.08.2023, однак завершення судового розгляду справи до визначеного строку є неможливим. Разом з тим, зазначені ризики на даний час не зменшилися і продовжують існувати, тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Потерпілий ОСОБА_6 правом на участь у підготовчому судовому засіданні не скористався, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового засідання з поважних причин до суду не надав.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 , кожне окремо, також не заперечували щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду. Додатково захисник, окрім свідків, що зазначені стороною обвинувачення у реєстрі матеріалів досудового розслідування, просила викликати та допитати в якості свідків працівників Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Захисник вказувала, що під час досудового розслідування слідчим задоволено її клопотання про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , однак ці працівники Криворізького РУП так допитані і не були. У задоволенні клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_9 слідчим відмовлено. Разом з тим, показання вказаних працівників Криворізького РУП сприятимуть повному, всебічному та об`єктивному розгляду вказаного кримінального провадження, оскільки вони володіють відомостями про обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

Проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачений та його захисник заперечували, як безпідставного та необґрунтованого. У свою чергу, захисник подала клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, в обґрунтування якого вказувала на те, що обвинувачений ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, судимостей не має. Захисник вказувала на неправильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 115 КК України, оскільки встановлено беззаперечні факти знущань, застосування домашнього насильства потерпілого ОСОБА_6 над обвинуваченим ОСОБА_3 , про що останній неодноразово повідомляв правоохоронні органи. Окрім того, існують ознаки перебування ОСОБА_3 у момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а саме, 09.05.2023, в стані необхідної оборони, а також в стані сильного душевного хвилювання. З метою перевірки вказаних обставин захисником заявлено клопотання про призначення ОСОБА_3 комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи, яке задоволено ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2023 під час досудового розслідування в рамках вказаного кримінального провадження. Разом з тим, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою унеможливлює реалізацію права останнього на проходження цієї експертизи, проведення якої доручено експертам Одеської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України». Згідно з відповіді ДУ «Криворізька УВП № 3», де на теперішній час утримується обвинувачений ОСОБА_3 , ухвалу слідчого судді від 17.07.2023 виконати не представляється можливим з огляду на невизнання чіткого порядку етапування обвинуваченого. У той же час, невиконання ухвали про призначення експертизи порушує права ОСОБА_3 на захист та на справедливий суд.

З огляду на вказані обставини, враховуючи відсутність ризиків, які б виправдовували застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник просила змінити вказаний запобіжний захід на домашній арешт у нічний період доби, а саме, з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., за адресою проживання його тітки, ОСОБА_10 : АДРЕСА_1 , про що остання надала свою письмову згоду, оскільки за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2 , проживає потерпілий, рідний брат ОСОБА_6 .

Окрім того, у разі задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_3 під вартою, захисник, посилаючись на вимоги ст. 534 КПК України, задля забезпечення права обвинуваченого на захист та на справедливий суд, просила вирішити питання про етапування обвинуваченого до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для подальшої доставки до Одеської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» з метою проведення комплексної амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи, призначеної згідно з ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі № 216/3140/23, в рамках даного кримінального провадження.

Заслухавши учасників підготовчого провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками та розглянувши подані сторонами обвинувачення та захисту клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Криворізькому районному суду Дніпропетровської області. Підстави для прийняття рішень, визначених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення обвинувального акта до судового розгляду та являлись підставою для його повернення прокуророві, судом не встановлено.

Судом проведено підготовку до судового розгляду, а саме: визначено дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовано, що судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні; з`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Суд вважає за доцільне викликати та допитати в судове засідання свідків, що заявлені стороною обвинувачення згідно з реєстру матеріалів досудового розслідування, який долучено до обвинувального акта. Окрім того, з метою повного та об`єктивного розгляду вказаного кримінального провадження, забезпечення принципу змагальності, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання сторони захисту про виклик та допит у судовому засідання в якості свідків працівників Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 не заявляв клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , згідно з ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.05.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 07.07.2023 включно, який продовжено відповідно до ухвали слідчого судді цього ж суду від 03.07.2023 до 10.08.2023 включно.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Прокурором у кримінальному провадженні під час підготовчого судового засідання, у порядку ч. 3 ст. 315 КПК України, подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 . Водночас, захисником обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , подано клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обговоривши в підготовчому судовому засіданні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, окрім ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені в ст.178 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначено у частині другій ст. 181 КПК України та розширеному тлумаченню він не підлягає.

Так, за приписами ч. 1, ч. 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Судом установлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 10.08.2023. Однак, завершити судове провадження до спливу строку дії цього запобіжного заходу, з об`єктивних причин, не можливо.

Суд погоджується з висновком прокурора про існування обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення та враховує, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність, та, з метою уникнення покарання, здійснювати психічний або фізичний вплив на свідків, потерпілого, які на теперішній час не допитані судом.

Окрім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Судом також враховується, що обвинувачений тяжкими захворюваннями не страждає, не одружений, утриманців у розумінні закону не має, до затримання офіційно працевлаштований не був, інших доходів не має, що впливає на його матеріальний стан, має напружені взаємовідносини з братом, що може спонукати до вчинення нових злочинів чи адміністративних проступків.

У зв`язку з вказаними обставинами можливо зробити висновок про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, як заходів стримання від девіантної поведінки.

Менш сувора міра запобіжного заходу, аніж тримання особи під вартою, як то домашній арешт, є недоцільною у даній справі, оскільки обвинувачений вчинив протиправне діяння саме перебуваючи вдома.

Отже, наявність у обвинуваченого місця реєстрації, за яким останній проживав разом з матір`ю та рідним братом, де і було вчинено кримінальне правопорушення, позитивної характеристики за місцем проживання, відсутності судимостей, те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідності, не є достатніми підставами для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ці обставини самі по собі не гарантують усунення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та оцінюється судом у сукупності з іншими факторами.

Вказані обставини можуть свідчити про наявність певних соціальних зв`язків у ОСОБА_3 , проте одна лише наявність таких зв`язків не свідчить про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням встановлених судом ризиків, тяжкості та наслідків правопорушення, у якому він обвинувачується.

Посилання захисника на те, що у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт обвинувачений ОСОБА_3 , з метою недопущення виникнення конфліктних ситуацій з потерпілим, буде проживати у своєї тітки ОСОБА_10 , про що остання надала свою згоду, суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_10 є свідком сторони обвинувачення та безпосередньо не допитана у судовому засіданні.

Доводи захисника про те, що свідки у даному кримінальному провадженні допитані під час досудового розслідування, що виключає на них будь-який вплив з боку обвинуваченого, не узгоджуються з принципом безпосередності дослідження доказів, визначеним ст. 23 КПК України.

Таким чином, суд переконаний, що ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати.

Будь-яких обставин, які б перешкоджали застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, суд на теперішній час не встановив.

Доказів того, що обставини, які враховані судом при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, з часом змінилися, стороною захисту не надано.

Зважаючи на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, що становить підвищену суспільну небезпеку, суд дійшов висновку, що у даній справі, з урахуванням презумпції невинуватості, превалює суспільний інтерес, який виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає, що тимчасова ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки, окрім захисту прав і інтересів обвинуваченого, суд повинен брати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився його майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Водночас, захисником не доведено існування виключних обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме, домашній арешт.

Суд зауважує, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчинення особою правопорушення чи ухилення від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Окрім того, суд зазначає, що не може бути підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та обставина, що перебування останнього під вартою унеможливлює проведення призначеної згідно з ухвалою слідчого судді від 17.07.2023 амбулаторної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи. Суд враховує, що порядок переміщення осіб, які перебувають під вартою, для цілей, зокрема, проведення експертизи, визначений відповідними інструкціями установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, що, серед іншого, слідує з відповіді ДУ «Криворізька УВП № 3» на запит адвоката, яка долучена останньою до клопотання про етапування обвинуваченого.

При цьому, зазначене клопотання захисника, суд, з огляду на виключний перелік питань, які мають бути вирішені під час підготовчого судового засідання, визначений ст. 315 КПК України, позбавлений можливості вирішити на стадії підготовчого провадження, у зв`язку з чим, залишає його без розгляду, що не позбавляє можливості сторону захисту звернутися з цим клопотанням на стадії судового провадження.

Керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи висунуте ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні злочину з застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 314- 317 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000964 від 10.05.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,призначити до судового розгляду на 18.08.2023, о 13 год. 00 хв.

Викликати в судове засідання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 , свідків згідно з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000964.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виклик та допит в якості свідків працівників Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - задовольнити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про етапування обвинуваченого до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для подальшої доставки до Одеської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» для проведення комплексної амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи, призначеної згідно з ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі № 216/3140/23, - залишити без розгляду.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 пропродовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000964 від 10.05.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07.10.2023 включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 10.08.2023

Суддя: ОСОБА_1