Номер провадження: 11-сс/813/1456/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000099, внесеного до СРДР 12.01.2023 року,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України.

Так, звертаючись із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав його оголошення в міжнародний розшук, слідчий не надав будь-яких даних щодо його фактичного оголошення в міжнародний розшук. У матеріалах клопотання слідчого немає жодних даних щодо виконання постанови слідчого від 17 лютого 2023 року про оголошення міжнародного розшуку ОСОБА_7 . Зокрема про направлення цієї постанови до відповідного департаменту (відділу) міжнародного співробітництва Національної поліції України, здійснення відповідного запиту до Генерального секретаріату чи Національного центрального бюро Інтерполу тощо. Одне, лише формальне прийняття слідчим постанови про оголошення міжнародного розшуку особи без реального виконання такої постанови не означає, що такий розшук фактично розпочато та не може бути підставою для прийняття слідчим суддею (судом) рішення про тримання особи під вартою, оскільки оголошення міжнародного розшуку передбачає, насамперед, вжиття комплексу розшукових, інформаційно-довідкових та інших заходів, спрямованих на отримання інформації про особу або встановлення її місцезнаходження, в тому числі з метою її арешту та екстрадиції, а не тільки винесення постанови про оголошення міжнародного розшуку.

Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_6 надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (частина 1 статті 404 КПК України).

Оскільки в апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює обґрунтованість пред`явленої підозри та наявність ризиків, передбачених п. 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу слідчого судді у цій частині та констатує, що на виконання вимог ст.178 КПК України слідчим суддею правильно вирішено усі питання, що підлягали з`ясуванню під час розгляду клопотання, вірно визначено рівень обґрунтованості підозри для цілей обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку частини 6 статті 193 КПК України.

Отже, в межах доводів апеляційної скарги з метою правильного її вирішення апеляційний суд має визначити: чи мали місце порушення вимог кримінального процесуального закону, на які вказує захист, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, у провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000099, внесене до ЄРДР 12.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, ОСОБА_7 повідомлено 12.01.2023 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів у великих та особливо великих розмірах, особливо небезпечних наркотичних засобів у великих та особливо великих розмірах, психотропних речовин у великих розмірах та особливо великих розмірах, та особливо небезпечних психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах, вчиненні повторно, вчиненні за попередньою змовою групою осіб, вчиненні організованою групою.

За даними слідства, ОСОБА_7 04.06.2022 року через пункт пропуску Leseni-Albita виїхав на автомобілі з території Молдови як пасажир, у невідомому напрямку.

12.01.2023 року було здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , де було допитано ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що її донька ОСОБА_11 , 1981 року народження, зять ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та онук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на початку повномасштабного вторгнення рф покинули територію України та перебувають у Болгарії.

Після чого, постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 12.01.2023 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук та того ж дня досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено.

Відповідно до постанови слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 14.08.2023 року досудове розслідування кримінального провадження № 0000099 від 12.01.2023 року було відновлено.

Щодо доводу про відсутність даних про перебування у розшуку підозрюваного каналами Інтерполу.

Сторона захисту вважала незаконним висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_7 оголошена у міжнародний розшук, що підтверджується відповідною постановою слідчого від 12.01.2023 року. Захист зазначив, що розшукові дії за межами України можуть здійснюватися виключно з використанням каналів Інтерполу, безпідставна постанова про міжнародний розшук не може вважатись його оголошенням.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведеність факту оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Разом з цим, чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено у розшуку, однак зобов`язує сторону обвинувачення відповідно до ч.2 ст.281 КПК при оголошенні розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) прийняти відповідну постанову.

У подальшому (після оголошення розшуку підозрюваного) його здійснення може бути доручено оперативним підрозділам (ч.3 ст.281 КПК).

Таким чином, з аналізу зазначеної статті вбачається, що факт прийняття постанови про оголошення розшуку являє собою підставу для його здійснення, а тому поняття «оголошення» та «здійснення» співвідносяться як причина та наслідок.

Так, враховуючи те, що: КПК обумовлює можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактом саме оголошенням підозрюваного у міжнародний розшук, а не фактом перебування підозрюваного у такому розшуку чи здійснення такого розшуку; розшук особи оголошується слідчим (прокурором) відповідною постановою (стаття 281 КПК України) то в цілях застосування частини 6 статті 193 КПК України достатньою підставою вважати, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук є наявність постанови слідчого (прокурора) про оголошення підозрюваної особи в міжнародний розшук.

При цьому правила Інтерполу не регулюють питання оголошення осіб в міжнародний розшук. Фактичне перебування або не перебування особи в міжнародному розшуку, щодо якої такий розшук оголошено, не має правового значення для вирішення питання обрання запобіжного заходу.

З матеріалів провадження вбачається, що: 04.06.2022 року ОСОБА_7 через пункт пропуску Leseni-Albita виїхав на автомобілі з території Молдови як пасажир, у невідомому напрямку (а.с.150-152 т.1); постановою слідчого від 12.01.2023 року він оголошений у міжнародний розшук (а.с. 28-35 т.1), тому наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними захисником підозрюваного в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги сторони захисту підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 194, 281, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000099, внесеного до СРДР 12.01.2023 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3