233 № 233/2572/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 25 травня 2023 року за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене 25 травня 2023 року, зазначаючи, що 25 травня 2023 року поблизу буд. АДРЕСА_1 було зупинено військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на законну вимогу працівника поліції пред`явила посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 30.09.2022 року ТSC 1242 на своє ім`я, яке не відповідає зразкам аналогічних документів, що перебувають в офіційному обігу на території України та відсутнє за відомостями бази ГСЦ МВС. 25 травня 2023 року, в період часу з 11 години 00 хвилин до 11 години 40 хвилин, в ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця біля буд. № 12 по вул. Ємельянова в адміністративно-територіальних межах м. Костянтинівська Краматорського району Донецької області ОСОБА_4 на вимогу дізнавача СД ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області добровільно надала для огляду посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 30.09.2022 року ТSC 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було поміщено до полімерного пакету, горловина якого була заклеєна паперовою склейкою з пояснювальним текстом та підписами всіх учасників огляду.

Даний факт внесено до ЄРДР за № 0000132 від 25 травня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Прокурор вважає, що вилучене під час огляду майно, є речовим доказом про кримінальному провадженню, тобто є матеріальним об`єктом, який містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зважаючи на те, що зазначена річ є речовими доказами та має суттєве значення по кримінальному провадженню за № 0000132 від 25 травня 2023 року, має значення для встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню, а також, що незастосування заборони на користування та розпорядження вищезазначеним майном може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження прокурор просить накласти арешт на майно вилучене під час огляду місця події шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

У судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.

Власник майна ОСОБА_4 повідомлена про місце та час судового засідання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подано клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Згідно з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписами ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, за даної внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) ; 5 розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вищевказані вимоги.

Так, слідчим суддею встановлено, що 25 травня 2023 року, Вилучене під час зазначеного огляду місця події посвідчення водія постановою дізнавача від 25 травня 2023 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Вилучений у даному кримінальному провадженні документ, виявлений під час огляду місця події відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України для речових доказів, а саме - може бути предметом злочину, який зберіг на собі його сліди. Цей речовий доказ має істотне значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, обставини вчинення якого можуть бути виявлені та зафіксовані шляхом його огляду та дослідження.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що його арешт відповідає встановленим законодавством завданням запобігти можливості його приховування, втрати, знищення, перетворення, відчуження.

Вищевказана річ відповідає критерію, зазначеному у п.11 ст.170 КПК України, а тому встановлення заборон щодо відчуження, користування та розпорядження щодо цього об`єкту у даному кримінальному провадженні є процесуально обґрунтованим.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 172-173, 372, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт шляхом обмеження відчуження, розпорядження та користування на вилучене 25 травня 2023 року, в період часу з 11.00 год. до 11.40 год. під час проведення у встановленому законом порядку огляду місця події біля буд. № 12 по вул. Ємельянова в адміністративно-територіальних межах м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області майно, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 30.09.2022 року ТSC 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали слідчого судді доручити прокурору Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони об`єднаних сил ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1