ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2038/18

Провадження № 11-кп/4820/98/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.08.2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, не судимого, ідентифікаційний номер-фізичної особи платника податків - НОМЕР_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, приватний підприємець, інвалід 3 групи загального захворювання, відповідно до вимог ст..89 КК України не судимого, ідентифікаційний номер-фізичної особи платника податків - НОМЕР_2 ,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кам`янець-Подільський, жителя по АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, без освіти, неодруженого, офіційно непрацюючого, відповідно до вимог ст..89 КК України не судимого, ідентифікаційний номер-фізичної особи платника податків - НОМЕР_3 ,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 близько 20.10 год. 11 січня 2018 року перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи з єдиним умислом на спричинення тілесних ушкоджень, під час словесної суперечки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, спільними діями, умисно нанесли не менше двох ударів кулаками рук в область лівої частини обличчя потерпілого ОСОБА_13 , який сидів на стільці при вході в кімнату зліва, від чого він впав на підлогу, чим спричинили останньому тілесні ушкодження в вигляді забійної рани ходу правої брови в середньому відділі, забійно-рваної рани на передній лівій вушній раковині в верхній третині в області завитка, крововиливу в області слизової оболонки нижньої губи справа повернутої в порожнину роту, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вони ж, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, спільними діями умисно нанесли йому не менше 20 ударів в різні частини тіла, а саме: шість ударів ногами в область тулуба, чотири удари ногами в область голови та десять ударів ногами в область попереку та ніг потерпілого, який лежав на підлозі, закриваючись від нанесених ударів.

Після цього, вони же, в черговий раз випили горілки, маючи на меті продовжити свій єдиний злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , який лежав на підлозі на лівому боці, спільними діями умисно нанесли 8 ударів по різних частинах тіла, а саме: три удари ногами в область тулуба потерпілого спереду, три удари ногами в область голови ззаду, а також два удари в область попереку та ніг останнього. Внаслідок вказаних умисних дій спричинили потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження в вигляді двох крововиливів в м`які тканини голови на рівні лобної області зліва та скроневої області зліва, семи садин в лобній області справа та зліва, в виличній області справа, в області підборіддя справа, в області спинки носу справа і зліва, десяти синяків в області спинки носу справа та зліва з розповсюдженням на підочні ділянки та верхні повіки обох очей, на передніх поверхнях обох вушних раковин, в лобній області справа та зліва, в виличних ділянках справа та зліва в щічних ділянках, на рівні скроневої ділянки зліва, дев`яти синяків на тильній поверхні правого та лівого передпліч в середніх та нижніх третинах, на тильних поверхнях правої та лівої кисті на рівні 2-3-4-5 п`ясних кісток, трьох садин на тильній поверхні правого передпліччя в середній та нижній третинах, шести синяків в верхнє-внутрішніх квадрантах правої та лівої сідниць, в області зовнішньої поверхні правої сідниці, двох садин на зовнішній поверхні правого стегна в верхніх та середніх третинах, забою правої легені на рівні нижньої долі з розривами вісцеральної плеври та поверхневих розривів легені на рівні забою тканини легені, чисельних після травматичних «пневматом» нижньої долі правої легені, крововиливів в переднє середостіння - в епікардіальну оболонку серця, навколосерцеву сумку, в медіастінальну плевру справа та зліва, крововиливу в зовнішню оболонку висхідного відділу грудної аорти (цибулину аорти), переломів 4-5-6-7-8 ребер навкологрудинній ліній справа, переломів 9-10 ребер по лопатковій лінії справа, крововиливу в міжреберні м`язи в 5-6-7 міжребер`ях по передньо-підпахвовій лінії зліва, крововиливу в міжреберні м`язи в проекції 7-8 міжреберних проміжків справа по лопатковій лінії справа, синяка передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 5-6-7 ребер по передньо-підпахвовій лінії, двох синяків на рівні передньої поверхні грудної клітки в проекції 4-5 ребер та 7-8-9 ребер по навкологрудинній ліній справа, синяка на задній поверхні грудної клітки справа в проекції 6-7-8-9 ребер по лопатковій та навколохребетовій лініям, які ускладнилися розвитком правобічного після травматичного пневмогематораксу (скупчення повітря і крові в плевральній порожнині) правобічної після травматичної пневмонії та гострої легенево-серцевої недостатності, набряку речовини головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, і перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_13 , 13 січня 2018 року в приміщенні реанімаційного відділення Кам`янець-Подільської міської лікарні під час лікування.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення. Апелянт зазначив, що його вина не доведена належними та допустимими доказами; їм були спричинені тільки легкі тілесні ушкодження, а саме він наніс два удари кулаком в обличчя, та від падіння потерпілий отримав травму. Свідок ОСОБА_14 надавала пояснення, що зі слів ОСОБА_13 , їй відомо, що в обід він був побитий невідомими особами. Крім того, апелянт посилається на необ`єктивність висновку судово-медичної експертизи № 8 від 14.01.2018 року (т.10 а.с.26) та № 440/19 від 30.09.2020 року (т.6 а.с.131-179) за тих підстав, що дослідження проводилось за відсутності первинних рентгеноскопічних досліджень. Суд необґрунтовано послався на його показання при проведенні з ним слідчого експерименту 17.01.2018 року (т.9 а.с.56-58); органу досудового розслідування вже були відомі обставини події з огляду на наявність висновку СМЄ № 8 від 14.01.2018 року. Його показання не були добровільними. Крім того, він не надав згоду на проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_14 за місцем його проживання. Крім того, сторона обвинувачення не спростувала той факт, що смерть ОСОБА_13 настала від бездіяльності медичних працівників.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 та закриття провадження. Апелянт зазначає, що не встановлена достатність доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_15 не свідчила про нанесення ударів потерпілому ОСОБА_16 . Показання свідка ОСОБА_14 є суперечливими та побудовані на припущеннях. Посилання суду на слідчий експеримент із свідком ОСОБА_15 не є обґрунтованими (т.9 а.с.80) тому що свідок не надавав пояснення щодо побиття ОСОБА_8 ОСОБА_13 . DVD-диск зі слідчим експериментом ОСОБА_14 (т.9 а.с.81-83) пошкоджений, не досліджувався в суді та є відповідно неналежним та недопустимим доказом. Висновок СМЕ про наявність тілесних ушкоджень у потерпілого суперечить даним, які містяться в медичних документах, що складались відповідно при виклику швидкої допомоги та лікуванні у медичному закладі. Допитані в судовому засіданні лікарі не підтвердили наявність ушкоджень в області грудної клітки потерпілого. Крім того, апелянт зазначає, що було порушено право на захист ОСОБА_8 при його затриманні 14.01.2018 року.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 прохає вирок стосовно ОСОБА_9 скасувати та провадження закрити, у зв`язку із недоведеністю в його діях складу і події кримінального правопорушення, передбаченого ст..121 ч.2 КК України, навів аналогічні доводи.

Заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України. Доводи апеляційних скарг, не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, в основу вироку суд обґрунтовано поклав в т.ч. послідовні показання свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, а також приведені до присяги, відповідно до вимог ст.352 КПК України.

Так, свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснювала, що близько 10 год ранку 11 січня 2018 року, точного часу не пам`ятає, зайшла на квартиру АДРЕСА_4 , де випивала компанія, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , вона приєдналась до них. Під час розпивання спиртного ОСОБА_7 штовхнув потерпілого, від чого той впав і ОСОБА_7 вдарив його ногою по сідниці. В подальшому знову почалась суперечка між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , останній вдарив потерпілого в обличчя та наніс два удари ногою по сідницях. Потерпілий після отриманих ударів лежав на підлозі під стіною. Також бачила, що крім ОСОБА_7 , який наніс близько 8-10 ударів в тулуб потерпілого, ОСОБА_9 наніс біля п`яти ударів ногами по тулубу ОСОБА_13 . Бачила, як ОСОБА_8 забирав ОСОБА_7 від потерпілого, але чи при цьому наносив удари ОСОБА_13 , не бачила. На обличчі потерпілого були видимі тілесні ушкодження, через 40 хв. вона пішла додому, чула крики за стіною в квартирі ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснювала, що після роботи 11 січня 2018 року зайшла на квартиру ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 . В квартирі були дівчата, обвинувачені та потерпілий, випивали горілку. Під час розпивання спиртного між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 виник конфлікт із-за попередньої жінки ОСОБА_7 , через що останній почав бити потерпілого, який лежав на підлозі кулаком в обличчя, скільки раз наносив удари не пам`ятає. Згодом ОСОБА_8 також почав бити ОСОБА_13 , ногами біля п`яти раз, але яким саме чином сказати не може, оскільки не звертала уваги. ОСОБА_9 також наносив потерпілому удари ногами, скільки раз і куди вона не пам`ятає. ОСОБА_13 просив його не бити. Фактично потерпілого били всі одночасно, той лежав на підлозі під шафою. Від даного побиття потерпілого у ОСОБА_9 на штанах була кров Через стан алкогольного сп`яніння більш нічого не пам`ятає.

Посилання на суперечливість показань вказаних свідків не є обґрунтованими, вони в цілому співпадають з їх показаннями в ході проведених з ними слідчих експериментів.

Лікар-ПМШД ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснював, що прибув на виклик по АДРЕСА_1 , зустрів не знайомець, ОСОБА_13 лежав на підлозі, побитий, скаржився на біль в голові і ногах, на грудях видимих тілесних ушкоджень не було видно, тілесні ушкодження були на голові, був при свідомості, все обличчя було побите, була гематома, синець і кров зі сторони голови.

Свідок ОСОБА_19 , фельдшер-ПМШД в судовому засіданні надала аналогічні пояснення.

Лікарі Кам`янець-Подільської міської лікарні ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснювали, що 12 січня 2018 року до лікарні був доставлений потерпілий ОСОБА_13 скаржився на болі в голові та по всьому тілі, у важкому стані, попередньо був виставлений діагноз ЗЧМТ, забиті синякі обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, перевели до реанімації надавали необхідну медичну допомогу. Наступного дня ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не визнавав, згідно ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань, просить виправдати.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, визнав частково, лише в частині нанесенні ударів в обличчя потерпілому ОСОБА_13 , згідно ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань, просить суворо на карати.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не визнав та показав, що 11 січня 2018 року перебував в квартирі АДРЕСА_4 , де знаходилась компанія та випивали, зокрема ОСОБА_27 , жінка на ім`я ОСОБА_28 прізвища якої не пам`ятає, ОСОБА_29 - дівчина ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , він приєднався до них та знаходився там з 20 по 24 год. за столон виникали конфлікти, через те, що були п`яні. Він бачив конфлікт між ОСОБА_7 та потерпілим, який провокував ОСОБА_7 , бійки не бачив. Чи бив ОСОБА_7 ОСОБА_13 не бачив, але бачив, останній кидався на ОСОБА_7 . Наступного дня зайшов до вказаної квартири похмелитись і побачив, що потерпілий не так п`є, не може попасти стаканом до рота, порушена координація рухів, тому викликав швидку.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих судом обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Із протоколу огляду місця події від 12.01.2018 року вбачається, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 спричинено в квартирі АДРЕСА_4 , в ході якого зафіксовано сліди та обстановку вчиненого кримінального правопорушення. Зокрема, виявлено та вилучено змиви крові, що підтверджується фототаблицею до протоколу огляду місця події. Зафіксована на місці події обстановка в сукупності з іншими доказами, доводять пряму причетність обвинувачених до вказаної події (т.9 а.с. 11-17).

Із протоколу слідчого експерименту від 17.01.2018 року з ОСОБА_7 вбачається, що останній добровільно показав, на місці, детально розповів про обставини спричинення ним спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , які не могли бути відомі раніше працівникам поліції, в т.ч. щодо механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, розташування потерпілого під час конфлікту, який виник між ними 14.01.2018 року з дослідженим ДВД- диском слідчої дії (т.9 а.с. 56-58).

Вказана слідча дія проведена відповідно до вимог ст..240 КПК України.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_7 , що його показання на слідчому експерименті не були добровільними.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказане питання (застосування незаконних методів досудового розслідування) було предметом перевірки судом першої інстанції, отримана доповідь, що не вбачалось за необхідне внести відповідні відомості в ЄРДР. (т.4 а.с.162)

В судовому засіданні апеляційного суду всі обвинувачені, в т.ч. обвинувачений ОСОБА_7 пояснили, що рішення ДБР в судовому порядку оскаржено не було.

Із протоколу слідчого експерименту від 30.01.2018 року зі свідком ОСОБА_15 вбачається, що остання добровільно показала, на місці, детально розповіла про обставини спричинення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спільно тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , під час конфлікту, який виник між ними 14.01.2018 року з дослідженим ДВД- диском слідчої дії (т.9 а.с. 78-80).

Вказана слідча дія проведена відповідно до вимог ст..240 КПК України.

Із протоколу слідчого експерименту від 30.01.2018 року з свідком ОСОБА_14 вбачається, що остання добровільно показала, на місці, детально розповіла про обставини спричинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , під час конфлікту, який виник між ними 14.01.2018 року з дослідженим ДВД- диском слідчої дії (т.9 а.с. 81-83).

Вказаний додаток до слідчої дії (DVD-диск) був досліджений судом, про що свідчить журнал судового засідання. Вказаний диск знаходиться в матеріалах кримінального провадження і не є ушкодженим.

Проведення слідчих експериментів за місцем проживання ОСОБА_7 зі свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було проведено за його добровільної згоди, про що свідчить його розписка. (т.9 а.с.55)

Колегія суддів вважає, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.

Отже доводи апелянта ОСОБА_7 в цій частині є необґрунтованими.

Вказана слідча дія проведена відповідно до вимог ст..240 КПК України.

Із висновку судово-медичної експертизи №8 від 14 січня 2018 року вбачається, що тілесні ушкодження у трупа гр. ОСОБА_13 у вигляді забою правої легені на рівні нижньої долі з розривами вісцерального плеври та поверхневих розривів легені на рівні забою тканини легені, численних після травматичних «пневматом» нижньої долі правої легені, крововиливів в переднє середостіння - в епікардіальну оболонку серця, навколосерцеву сумку, в медіастінальну плевру справа та зліва, крововиливу в зовнішньо оболонку висхідного відділу грудної аорти (цибулину аорти), переломів 4-5-6-7-8 ребер навкологрудинній ліній справа, переломів 9-10 ребер по лопатковій лінії справа, крововиливу в міжреберні м`язи в 5-6-7 міжребір`ях по передньо-підпаховій лінії зліва, крововиливу в міжреберні м`язи в проекції 7-8 міжреберних проміжків справа по лопатковій лінії справа, синяка передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 5-6-7 ребер по попередньо - під паховій лінії, двох синяків нарівні передньої поверхні грудної клітки проекції 4-5 ребер та 7-8-9 ребер по навколо грудній ліній справа, синяка на задній поверхні грудної клітки справа в проекції 6-7-8-9 ребер по лопатковій та навколо хребтовій лініям, які ускладнилися розвитком правобічного після травматичного пневмогематораксу (скупчення повітря та крові в плевральній порожнині) правобічної після травматичної пневмонії та гострої легенево-серцевої недостатності, набряку речовини головного мозку могли утворитися внаслідок не менше чотирьох разової дії тупих твердих предметів по механізму «удар» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень які небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання), і мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з заступленням смерті потерпілого, тобто є причиною смерті гр. ОСОБА_13 (т. 10 а.с. 20-25).

Із висновку №440/19 від 30.09.2020 року комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження встановлено, що у ОСОБА_13 мала місце закрита травма грудної клітки у вигляді численних переломів ребер справа з травматизацією плеври та нижньої долі правої легені, численними крововиливами в переднє середостіння, перикард, епікард, в медіастінальну плевру справа та зліва, в зовнішню оболонку висхідної частини грудного відділу аорти, в м`які тканини грудної клітки, з розвитком гемопневматораксу (наявність повітря та крові у кількості 380 мл в грудній порожнині) справа, дрібно-вогнищевої бронхо-пневмонії, що призвело до серцево- легеневої недостатності та настання його смерті. Тобто, дана травма знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_13 та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Судово-медичні дані, які б вказували, що смерть ОСОБА_13 настала внаслідок різкого падіння цукру в його крові, відсутні.

Травма грудної клітки виникла не менш, як від чотирьох травматичних дій. З огляду на зливний характер ушкоджень, в ділянці голови вказана кількість травмуючи дій шістнадцяти разової дії тупих предметів.

З огляду на локалізацію та характер переломів ребер можливість виникнення вищевказаної травми грудної клітки «…внаслідок проведення реанімаційних заходів в медичній установі» виключається.

У наданій медичній карті №1/190 стаціонарного хворого ВАІТ Кам`янець-Подільської міської лікарні №1 вказано наступний «Діагноз заключний клінічний основний: ЗЧМТ. Забій головного мозку. САК Вторинний менінгоенцефаліт. Набряк та стискання головного мозку. Цироз печінки. Новоутворення правої легені?».

Із висновку судово-медичної експертизи №8 вбачається, що на підставі даних розтину трупа та додаткових (лабораторних) методів дослідження, встановлено наступний судово-медичний діагноз «Закрита травма органів грудної клітки-забій правої легені на рівні нижньої долі з розривами вісцеральної плеври та поверхневих розривів на рівні забою тканини легені, численних після травматичних «пневматом» нижньої долі правої легені, крововиливів в переднє середостіння - в епікардіальну оболонку серця, навколосерцеву сумку, в медіастінальну плевру справа та зліва, крововиливу в зовнішньо оболонку висхідного відділу грудної аорти (цибулину аорти), переломів 4-5-6-7-8 ребер навкологрудинній ліній справа, переломів 9-10 ребер по лопатковій лінії справа, крововиливу в міжреберні м`язи в 5-6-7 міжребір`ях по передньо-підпаховій лінії зліва, крововиливу в міжреберні м`язи в проекції 7-8 міжреберних проміжків справа по лопатковій лінії справа, синяка передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 5-6-7 ребер по попередньо - підпаховій лінії, двох синяків нарівні передньої поверхні грудної клітки проекції 4-5 ребер та 7-8-9 ребер по навколо грудній ліній справа, синяка на задній поверхні грудної клітки справа в проекції 6-7-8-9 ребер по лопатковій та навколо хребтовій лініям, які ускладнилися розвитком правобічного після травматичного пневмогематораксу (скупчення повітря та крові в плевральній порожнині) правобічної після травматичної пневмонії та гострої легенево - серцевої недостатності, набряку речовини головного мозку.

Із висновку судово-медичної експертизи №50/20 вбачається, що у ОСОБА_13 мала місце закрита травма грудної клітки у вигляді чисельних переломів ребер справа з травматизацією плеври та нижньої долі правої легені , чисельними крововиливами в переднє середостіння, перикард, епікард, в медіастінальну плевру справа та зліва, в зовнішню оболонку висхідної частини грудного відділу аорти, в м`які тканини грудної клітки, з розвитком гепопневмотораксу (наявність повітря та крові у кількості 380 мл в грудній порожнині) справа, дрібно-вогнищевої бронхо-пневмонії, що призвело до серцево-легеневої недостатності та настання його смерті.

Із наведеного вище слідує, що діагноз встановлений у медичному закладі в подальшому не був підтверджений даними дослідження трупа, тобто був неправильним. Медична допомога, що відповідала встановленому діагнозу і не була протипоказаною ОСОБА_13 , була неправильною.

Слід зазначити, що у даному випадку, навіть за умови вчасного та правильного діагнозу не можна гарантувати збереження життя ОСОБА_13 . Тобто між недоліками в наданні медичної допомоги і настанням смерті ОСОБА_13 прямий причинно-наслідковий зв`язок не вбачається. (т.6 а.с.131-179).

Час заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до смерті ОСОБА_13 , зазначений у відповідних висновках СМЄ, співпадає з обставинами, встановленими судом.

Що стосується не дослідження первинних рентгенологічних досліджень, то ці доводи апелянта ОСОБА_7 також спростовуються вказаним висновками.

Крім того, колегія суддів зауважує, що в комісійній судово-медичній експертизі є посилання на дослідження первинних медичних документів.

Крім того, у вказаному висновку зазначено наступне.

Консультація оглядової рентгенограми органів грудної порожнини від 13.01.2018 року. Висновок: Знімок низької якості, виконаний з порушенням укладки та дихальними артифактами. На представленій рентгенограмі скіалогічні ознаки перелому задніх відділів 4,5 ребер паравертебрально, із зміщенням на товщину кортикального шару, підшкірної гематоми в області верхівки легені справа - може відповідати даті травми. (т.6 а.с.176)

Отже, доводи апелянтів щодо неправильності висновків СМЄ тільки тому, що ні лікарі швидкої допомоги, ні лікарі медичного закладу не виявили закриту травму грудної клітки, не було досліджено рентгенівського знімку, не заслуговують на увагу.

Законодавцем встановлено, що висновок експерта в кримінальному провадженні є процесуальним джерелом доказів (ч.2 ст.84 КПК України).

Докази, для того, щоб набути свого статусу, мають бути отримані у передбаченому КПК порядку (ч.1 ст.84 КПК України).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, процедурні вимоги, які висуваються до всіх етапів з початку призначення судово-медичних експертиз, в т.ч. комісійної судово-медичної експертизи до її проведення та оформлення, були дотримані.

Апелянтами не були спростовані такі висновки судово-медичних експертиз.

Посилання захисту на те, що при належній медичній допомозі смерть потерпілого не настала б, жодним чином не спростовують висновків суду в об`ємі обвинувачення, визнаного судом встановленим, оскільки судово-медичними експертизами встановлений причинний зв`язок між наявною закритою травмою грудної клітки потерпілого і настанням смерті.

Наведені захисниками аргументи були предметом перевірки судом першої інстанції і з цього приводу їм надана відповідна оцінка, з якою колегія суддів повністю погоджується.

Констатуючи спільність діянь співучасників, колегія суддів вважає встановленим те, що кримінальне правопорушення вчинено їхніми об`єднаними, спільними зусиллями. Кожен із обвинувачених зробив свій внесок у вчиненні спільного кримінального правопорушення. Спільність такої діяльності полягає у тому, що вона має взаємодоповнюючий і взаємообумовлений характер. Співучасники-обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діяли спільно для досягнення єдиного злочинного результату.

Висновок про спільність дій обвинувачених вірно зроблений судом на підставі детального аналізу всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності.

Колегія суддів погоджується з тим, що був встановлений факт усвідомлення кожним зі співучасників спільності вчинення діяння.

Отже, висновки суду про винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме те, що ними вчинено умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, за наведених у вироку обставин ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст.91 КПК України та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених судом, яким суд з точки зору достатності та взаємозв`язку дав належну оцінку.

Відсутність захисника під час затримання ОСОБА_8 14.01.2018 року у випадку, передбаченому ст..208 КПК України не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винних, які задовільно характеризуються за місцем проживання, раніше не судимі, не перебувають на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченим покарання у межах, передбачених санкцією ч.2 ст.121 КК України. Колегія суддів вважає, що призначене покарання є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню обвинувачених та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинувачених судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_12 , є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.08.2022 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали..

Судді: