Справа № 138/2064/23
Провадження №:1-кс/138/507/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000388 від 18 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із зазначеним клопотанням звернувся слідчий СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Просить накласти арешт на транспортний засіб марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серіє НОМЕР_2 є ОСОБА_5 та транспортний засіб марки ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серіє НОМЕР_4 є ОСОБА_6 з можливістю передачі вказаних вище транспортних засобів після проведення необхідних експертиз та слідчих дій на зберігання власникам, без права відчуження.

Слідчий СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , прокурор Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання підтримали.

Власники майна, щодо якого вирішується питання про арешт ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, проти його задоволення не заперечували, ОСОБА_5 просив повернути йому автомобіль на зберігання після проведення необхідних експертиз.

Неявка зазначених осіб відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є забезпечення можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення :

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що стогується з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій.

Отже, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може бути застосований з метою забезпечення збереження речових доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Як передбачено ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частинами 2, 3 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Загальними підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і арешт майна, КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

18 липня 2023 року до чергової частини Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за межами с. Роздолівка Могилів-Подільського району Вінницької області сталася ДТП. Виїздом на місце пригоди встановлено, що 18 липня 2023 року о 08:00 год. водій автомобіля марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 під час руху трасою Т0217, перед закритим поворотом неподалік населеного пункту Роздолівка пішов на обгін та допустив зіткнення з зустрічним транспортним засобом марки ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП ОСОБА_6 доставлений до КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ», де госпіталізований до травматологічного відділення.

За даним фактом 18 липня 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000388 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Під час огляду місця події від 18 липня 2023 року автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль марки ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_3 було вилучено та поміщено на територію Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Могилів-Подільський, вулиця Сагайдачного, 4 у зв`язку із тим, що автомобілі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнали механічних пошкоджень.

Власником автомобіля марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , під час ДТП автомобілем керував ОСОБА_5 .

Власником автомобіля марки ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_6 , який під час ДТП керував цим автомобілем.

Постановою слідчого від 18 липня 2023 року зазначені автомобілівизнано речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщено арештмайданчикМогилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Могилів-Подільський Вінницької області, вулиця Сагайдачного, 4.

ОСОБА_5 пояснив, що 18 липня 2023 року близько 8 години 20 хвилин, рухаючись на автомобілі Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , за населеним пунктом Роздолівка почав здійснювати маневр обгону попутного автомобіля. Із закритого повороту на зустріч йому рухався автомобіль ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_3 , водій якого, побачивши, що він рухається йому назустріч, почав зміщуватись праворуч. Він у свою чергу, бачачи, що автомобіль ВАЗ 211540 їде прямо на нього, почав зміщуватись лівіше до узбіччя, щоб уникнути зіткнення, однак водій іншого авто також змістився правіше, в результаті чого відбулось ДТП, в якому постраждали водій та пасажир іншого автомобіля.

Необхідність накладення арешту на майно слідчий обґрунтовує тим, що автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль марки ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_3 , визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вони містять на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та можуть бути процесуальним джерелом доказів при проведенні експертиз, висновки яких слугуватимуть доказами у кримінальному провадженню. Після накладання арешту на транспортні засоби необхідно призначити експертизу технічного стану транспортних засобів та інші експертизи, встановити їх положення відносно елементів дороги в момент контакту, що дасть можливість встановити причини даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким, чином вважаю, що стороною обвинувачення доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Також доведено, що тимчасово вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та, відповідно, є речовим доказом у кримінальному провадженні, доля якого буде вирішуватися в порядку ст.100 КПК України, а тому наявні підстави для задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, що узгоджується з вимогами ст.170 КПК України, оскільки є потреба в збереженні цього речового доказу.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Враховуючи викладене вище, а також розумність та співрозмірність обмеження права володіння майном завданням кримінального провадження, те, що досудове розслідування триває та автомобілі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку задовольнити клопотання, накласти арешт на майно шляхом заборони розпорядження ним.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне попередити власників та користувача транспортних засобів ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України, яка стосується незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , а користувачем - ОСОБА_5 , який поміщено на арештмайданчик Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, із забороною розпорядження ним.

Накласти арешт на транспортний засіб марки ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_6 , який поміщено на арештмайданчик Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, із забороною розпорядження ним.

Попередити власників та користувача транспортних засобів ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України, яка стосується незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору.

Копію ухвали надіслати фізичним особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт, не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1