ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2478/23 Справа № 185/7545/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який дії в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000759 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29 лютого 2016 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. ст. 391, 71 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі Звільнений з зали суду 29 лютого 2016 року в зв`язку з фактичним відбуттям строку призначеного покарання, на підставі п. п. 1, 2, ч. 5 ст. 72 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого неповнолітню доньку ОСОБА_10 , 2008 року народження, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

23 червня 2022 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, 75 КК України у виді обмеження волі строком два роки з іспитовим строком один рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.4 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 років;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, покарання у виді обмеження волі строком два роки, що було призначене ОСОБА_9 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року, переведено у покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавленні волі строком 8 років приєднано частину покарання у виді позбавлення волі строком 6 місяців, що не було відбуте ОСОБА_9 за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді позбавленні волі строком 8 років 6 місяців.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишено незмінним у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_8 обчислювати з 29 липня 2022 року, а для ОСОБА_9 - з 30 липня 2022 року.

Вирішено питання щодо речових доказів, накладених арештів та щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 29 липня 2022 року, приблизно о 03.57год., разом із ОСОБА_9 проходили повз алеї по вул.Дніпровській на сел. ПЗТО в м.Павлограді Дніпропетровської області, де побачили раніше знайомого ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_11 , який з банкомату знімав гроші.

В цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раптово виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, в той же день, та в тому ж місці, приблизно о 04.00год., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшли до першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 до лавки на якій сидів ОСОБА_11 , де за попередньо розподілених між собою ролей ОСОБА_8 впритул підійшов до потерпілого та наніс йому не менше восьми ударів кулаками рук в область обличчя, внаслідок чого спричинив ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження. В свою чергу ОСОБА_9 в той самий час, сів на лавку поруч із ОСОБА_11 та з лівої кишені штанів останнього відкрито викрав грошові кошти в сумі 200 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на зазначену суму.

З місця вчинення злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зникли, а відкрито викраденим майном розпорядилися за своїм розсудом.

До того, 24 липня 2022 року, приблизно о 22.30 год., ОСОБА_9 перебував біля квіткового ринку, що розташований вздовж вул. Дніпровської в м. Павлограді, Дніпропетровської області, на сел. 40 років, де звернув увагу на жінку, яка сиділа на бордюрі напроти ринку, схилившись над собою. Біля вказаної жінки стояв рюкзак.

В цей час у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Перебуваючи у тому ж місці, в той же день, приблизно о 22.35 год., реалізуючи зазначений злочинний умисел, проходячи повз потерпілої ОСОБА_12 , яка схилившись, сиділа на бордюрі напроти квіткового ринку, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрав рюкзак потерпілої ОСОБА_12 світло-коричневого кольору, в якому перебував мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9C» вартістю 2762 грн.47 коп., та грошові кошти в сумі 3800 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 6562 грн. 47 коп.

З таємно викраденим майном з місця вчинення злочину ОСОБА_9 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що вирок суду ухвалений з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а в діях ОСОБА_9 органом досудового розслідування та прокурором не доведено склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Захисник вказує в своїй скарзі на те, що суд першої інстанції формально перерахував докази, якими він підтверджує винуватість ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 186 КК України та не надав цим доказам оцінки у відповідності до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості.

Захисник вказує на те, що під час судового розгляду епізоду за ч. 4 ст. 186 КК України судом були взяті до уваги фактично покази лише потерпілого ОСОБА_11 , в той час як інші докази, які прямо свідчили про склад злочину за ч. 4 ст. 186 КК України та умисел ОСОБА_9 спрямований на відкрите викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_11 в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх доказів, на підтвердження його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за епізодом грабежу грошових коштів потерпілого ОСОБА_11 , вказує на те, що грошові кошти потерпілого не крав, а був лише присутній під час конфлікту між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 свою апеляційну скаргу, а також, скаргу свого підзахисного, підтримав, просив їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_9 підтримав подану ним апеляційну скаргу та скаргу свого захисника, просив їх задовольнити, вказував на те, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України не вчиняв.

Обвинувачений ОСОБА_8 , апеляційні скарги ОСОБА_9 та його захисника підтримав, просив їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечував, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишити апеляційні скарги захисника та обвинуваченого ОСОБА_9 , без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_9 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за епізодом відкритого викрадення майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_11 , посилався на досліджені в ході судового провадження докази, серед яких протокол огляду місця події від 29 липня 2022 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 липня 2022 року за участі потерпілого ОСОБА_11 , висновок експерта від 10 серпня 2022 року №286 та від 05 вересня 2022 року №318-д, відповідно до яких було виявлено характер, ступінь, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_11 , протокол проведення слідчого експерименту від 10 серпня 2022 року за участі потерпілого ОСОБА_11 , протокол перегляду диску з відеозаписом з камер спостереження, відповідно до якого, серед осіб що переходять дорогу, потерпілий впізнав на відеозапису себе з побитим обличчям та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а також, на отримані в ході судового провадження покази потерпілого, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищенаведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_9 дійсно 29 липня 2022 року, за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , в момент поки останній наносив удари потерпілому, відкрито викрав із кишені штанів ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 200 грн., після чого ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 покинули місце вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Водночас, в своїх апеляційних скаргах захисник обвинуваченого та обвинувачений ОСОБА_9 посилаються на те, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за епізодом викрадення грошових коштів потерпілого ОСОБА_11 , не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені лише на показах потерпілого та за відсутності інших доказів в матеріалах кримінального провадження на підтвердження доведеності вини ОСОБА_9 за вказаним епізодом.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_9 , оцінює їх критично, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що є обраною лінією захисту, спрямованою на уникнення обвинуваченим від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, виходячи з наступного.

Так, відповідно до отриманих судом першої інстанції, в порядку ст. 23 КПК України, та оцінених в ході судового провадження показів потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що він був раніше знайомий з обвинуваченими і 29 липня 2022 року в районі магазину «Білка» він чекав на шахтарській зупинці автобус, сидів на лавочці. В цей час до нього підійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Останній привітався до нього та став напроти. ОСОБА_9 сів поруч з ним на лавочку, а ОСОБА_8 спитав, чи є у потерпілого гроші. ОСОБА_11 відповів, що грошей немає, проте ОСОБА_8 зауважив, що вони бачили, як він з банкомату знімав гроші та дав вказівку ОСОБА_9 , аби той перевірив кишені потерпілого, після чого ОСОБА_9 став перевіряти його кишені та відкрито викрав з кишені штанів 200 грн. В цей же час ОСОБА_8 наніс йому не менше 8 ударів кулаками в обличчя та повів до банкомату, де ОСОБА_9 пересвідчився у відсутності інших коштів на банківській картці потерпілого.

Окрім цього, потерпілий доповнив суду першої інстанції свої покази та зазначив, що на його переконання обвинувачені діяли спільно та узгоджено, разом з ними була ще одна особа, але він напротязі усіх подій стояв окремо від них та у вчиненні злочину участі не приймав.

Такі доповнення потерпілого повністю узгодились із показами допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_14 , який показав суду, що в день вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_11 він був разом з обвинуваченими, але у відносини та розмови ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зі ОСОБА_11 не вникав, під час їх спілкування між собою він лише розмовляв по телефону.

Також, покази потерпілого отримані судом першої інстанції повністю узгодились із тими показами, що були надані ним в ході проведення слідчого експерименту від 10 серпня 2022 року, під час проведення якого потерпілий ОСОБА_11 у присутності понятих, показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень та розказав про перебіг обставин, пов`язаних із вчиненням відносно нього злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в тому, числі щодо нанесення йому ударів ОСОБА_8 та відкритого викрадення коштів в розмірі 200,00 грн. ОСОБА_9 з кишені штанів потерпілого.

В свою чергу, обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені потерпілим ОСОБА_11 в ході допиту судом першої інстанції та під час проведення слідчого експерименту, протокол якого був, також, досліджений судом першої інстанції та покладений в мотивувальну частину вироку як належний та допустимий доказ, повністю узгодились та знайшли своє підтвердження в ході судового провадження під час дослідження судом протоколу перегляду відеозапису з диску з відеозаписом з камер спостереження, під час якого ОСОБА_11 впізнав на відеозапису серед трьох осіб, що вночі 29 липня 2022 року переходять дорогу, себе - з побитим обличчям, ОСОБА_8 , який спричинив йому тілесні ушкодження та ОСОБА_9 , який відкрито викрав у нього 200 грн., що в свою чергу підтверджує покази потерпілого в частині того, що обвинувачені після нанесення йому тілесних ушкоджень та заволодіння коштами з його кишені, прямували до банкомату щоб перевірити залишки коштів на банківській картці потерпілого.

Відповідно до досліджених судом першої інстанції протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 липня 2022 року, потерпілий ОСОБА_11 в присутності понятих впізнав за зовнішніми рисами обличчя обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як осіб, які вчинили відкрите викрадення його майна, а свідок ОСОБА_15 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка в день вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_11 розраховувалася грошовою купюрою номіналом 200 грн. в магазині, де вона працювала продавцем.

В ході безпосереднього допиту судом першої інстанції свідок ОСОБА_15 показала суду, що в день коли ОСОБА_8 розраховувався у неї в магазині, з ним був ще один чоловік, який знаходився в іншому залі магазину.

Під час досудового розслідування та судового провадження, ані обвинувачений ОСОБА_9 , ані його захисник складені співробітниками поліції вищенаведені протоколи в установленому законом порядку не оскаржували, про незгоду із викладеними в даних протоколах обставинами вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_11 не зазначали.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність достатніх доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України повністю спростовуються вищенаведеним. На думку колегії суддів, вказані докази досліджені судом першої інстанції в установленому законом порядку, із дотриманням вимог КПК України, є логічними, послідовними, повністю узгодженими між собою та такими, що підтверджують обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Посилання сторони захисту на те, що жоден із доказів не підтверджує викрадення грошових коштів саме ОСОБА_9 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обвинувачений був присутній із ОСОБА_8 безпосередньо під час нанесення ним потерпілому ударів, проте цих протиправних дій не зупинив, розуміючи та бажаючи наслідків від цих дій, направлених на зниження опору потерпілого, за вказівкою ОСОБА_8 перевірив кишені штанів потерпілого та дістав звідти 200,00 грн., в подальшому приймав участь у перевірці залишку коштів на банківській карті потерпілого з метою отримати ще більше коштів та був присутнім в момент, коли ОСОБА_8 розплачувався в магазині за товар викраденими коштами потерпілого, тобто, в момент реалізації викраденого майна на власний спільний розсуд обвинувачених. Вказане свідчить про заінтересованість ОСОБА_9 , наявність в нього корисливого умислу та спільну участь у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а відтак про доведеність вини ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив обставини кримінального провадження, обрану лінію захисту обвинуваченим та його захисником, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України як за епізодом крадіжки майна ОСОБА_12 , так і за епізодом крадіжки майна ОСОБА_11 , вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами потерпілих і свідків, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду, відсутні.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який дії в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4