Справа № 748/468/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/359/23
Категорія - ч. 4 ст. 358 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 15 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076, за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ріпки, Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді тракториста-машиніста в ТОВ ім. Шевченка, одруженого, на утриманні маючого неповнолітню доньку, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

який обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1132,68 грн. витрат на проведення експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурором було подано апеляційну скаргу в якій становиться питання про зміну вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і звільненням ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, оскільки обвинувачений вчинив вказаний кримінальний проступок навесні 2012 року.

Як встановлено судом першої інстанції навесні 2012 року ОСОБА_8 , перебуваючи в смт. Ріпки, Чернігівського району та області, вступив у змову з невстановленою під час досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, щодо пособництва, надав невстановленій дізнанням особі свої анкетні дані та фото-картку для подальшого їх внесення до підробленого документу, а також грошові кошти в сумі 5000 грн за виготовлення вказаного документа. В подальшому, приблизно через тиждень, ОСОБА_8 особисто отримав від невстановленої особи виготовлене посвідчення тракториста-машиніста з серійним номером НОМЕР_1 , видане Прилуцькою райінспекцією Держтехнягляду 30.04.2012 на його ім`я.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 15 січня 2023 року близько 8 години 47 хвилин ОСОБА_8 , керуючи екскаватором-навантажувачем «Bobcat В750» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , був зупинений на автодорозі Чернігів - Любеч, поблизу с. Кувечичі, Чернігівського району та області екіпажем «ШКІПЕР 400» ВРПП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Після зупинки транспортного засобу, на вимогу інспектора ВРПП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_9 пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, на підставі ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.1 «а» ПДР України, ОСОБА_8 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, достеменно усвідомлюючи, що посвідчення тракториста-машиніста з серійним номером НОМЕР_1 , видане Прилуцькою райінспекцією Держтехнагляду 30.04.2012 року на його ім`я, виготовлене всупереч установленому законом порядку, використав, шляхом пред`явлення останнього інспектору ВРПП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітану поліції ОСОБА_9 .

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-23/611-ДД від 19.01.2023 бланк освідчення тракториста-машиніста з серією НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - не відповідає за своїми характеристиками встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення, що перебуває в офіційному обігу в Україні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Фактичні обставини по справі та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються. Не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів виходячи із приписів ч. 3 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони є достатньо обґрунтованими, і підтверджуються сукупністю належних, достовірних та допустимих доказів.

Колегія суддів зазначає, що серед завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Згідно ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 було засуджено, у тому числі, за кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, який був вчинений у 2012 році.

Таким чином, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, таке звільнення є обов`язковим.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Також слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на сторони, які мають право заявити відповідне клопотання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення повинен був з`ясувати думку ОСОБА_8 щодо закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності і, у разі його згоди звільнити від кримінальної відповідальності та закрити провадження, а при незгоді - звільнити останнього від призначеного за цими статтями покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, але суд цього не зробив, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування Закону, який підлягає застосуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування Закону, який підлягає задоволенню.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Виключити з вироку суду посилання на ч. 1 ст. 70 КК України.

В решті цей вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4