Провадження № 1-кс/761/8462/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщені суду клопотання детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

встановив:

До Шевченківського районного суду міста Києва 13.04.2023 (вх. 32374)надійшло вказане клопотання про накладення арешту на майно, в межах досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014від 16.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У клопотанні прокурор просить ухвалити рішення про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке виявлено та вилучено 11.04.2023 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявленого клопотання, зокрема, зазначено, що вказане майно є процесуальним джерелом фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зауважується, що вказані речі виявлені та вилучені в ході проведеного обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/11150/23 від 04.04.2023 за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

Також зазначено, що постановою детектива вказане майно визначено речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000014 від 16.02.2023.

Протоколом передачі справи раніше визначеному слідчому судді від 13.04.2023 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , яке отримане останньою 14.04.2023.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1. збереження речових доказів, 2. спеціальної конфіскації, 3. конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4. відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам клопотання, що є предметом розгляду, наразі не відповідає.

У клопотанні детективом ставиться вимога про проведення судового засідання у відсутність осіб, щодо майна яких вирішується питання про накладення арешту.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Правовий аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що питання про арешт тимчасово вилученого майна має розглядатись з обов`язковим повідомленням власника відповідного майна.

Проте, наразі клопотання про арешт майна не містить відповідних відомостей для виклику власника майна, що унеможливлює призначення клопотання до розгляду з дотриманням зазначених вимог закону.

Частиною 2 статті 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/11150/23 від 04.04.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 , для виявлення та фіксації відомостей про кримінальне правопорушення в частині документів, водночас відмовлено у відшукуванні та вилучені комп`ютерної техніки (комп`ютери, планшети, ноутбуки, мобільні телефони).

Проте у клопотанні не враховано норми ст. 168 КПК України та не наведено обставини, котрі обумовили вилучення телефону згідно абз. 3 ч. 2 ст. 168 КПК.

Крім того, у клопотанні не зазначено про неможливість вчинення дій, вказаних у ст. 236 КПК України на місці проведення слідчої дії, а саме абз. 2 ч. 6 ст. 236 КПК України передбачено, що якщо під час обшуку слідчий, прокурор виявив доступ чи можливість доступу до комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, для виявлення яких не надано дозвіл на проведення обшуку, але щодо яких є достатні підстави вважати, що інформація, що на них міститься, має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прокурор, слідчий має право здійснити пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що на них міститься, на місці проведення обшуку.

Також, у порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні детектива про арешт майна не вказано підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Так, детектив зазначає про наявність підстав вважати, що існує реальна загроза знищення документів, які можуть бути використані як докази, але звертається з клопотанням про арешт мобільних телефонів, ноутбуків та печаток.

Відсутні крім іншого і документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Крім того, у клопотанні не зазначено яке відношення до кримінального провадження мають зазначені особи, враховуючи, що кримінальне провадження порушено за фактом створення протиправної схеми з виводу активів об`єкта критичної інфраструктури паливо-енергетичного комплексу АТ "Укртранснафта", що спричинило заволодіння коштами в особливо великих розмірах (ч. 5 ст. 191 КК України).

Доказів того, що вказані у клопотанні особи є підозрюваними у даному кримінальному провадженні, детективом до клопотання не долучено.

Відтак, слід зазначити, що ч. 2 ст. 64-2 КПК України передбачає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Аналіз зазначеної норми дозволяє слідчому судді прийти до висновку про те, що з клопотанням про арешт майна третьої особи до суду звертається саме прокурор, а не слідчий (детектив).

За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна особі, яка його подала, для усунення визначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 170-173, 309, 310, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України - повернути особі, яка її подала.

Встановити строк у сімдесят дві години для усунення вказаних у цій ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1