Справа № 369/38/22
Провадження № 1-кп/369/1102/23
В И Р О К

іменем України

19.07.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0003315 від 20 грудня 2021 року та № 0001124 від 01 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Крюківщина Бучанського району Київської області, українки, громадянки України, яка має середню освіту, працює не офіційно, незаміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

19 грудня 2021 року, близько 09:40 год., ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні торгового залу ФОП « ОСОБА_5 » магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , намагалась таємно викрасти товарно-матеріальні цінності належні ФОП « ОСОБА_5 » магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме: машинка для стрижки «Magio» MG-591/580/595 у кількості 1 шт., вартістю 328 грн 07 к без урахування ПДВ, яку поклала до лівої поясної лінії штанів у які була одягнута, загальна вартість викраденого товару становить 328 грн 07 к, без урахування ПДВ.

Після чого, утримуючи при собі вищевказаний товар, ОСОБА_4 , пройшла повз касову зону не розрахувавшись за товар, який знаходився в лівій поясній частині штанів та направилась до виходу, тим самим виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не змогла його завершити з причин, які не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_5 ».

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24 лютого 2022 року о 05:30 год. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на території України, до якого неодноразово внесено зміни та продовжено строк дії воєнного стану, останній раз Указом Президента України № № 3057-IX від 02 травня 2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05:30 год. 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Так, 30 червня 2023 року о 16:31 год., ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину «Фора» за адресою: Київська область, Бучанський район, м Вишневе, вул. Святошинська, 40, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи в умовах воєнного стану, пересвідчившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, вчинила крадіжку самокату «SCOOTER», оранжевого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого, утримуючи в руках вищезазначений самокат, з місця скоєння кримінальною правопорушення зникла, розпорядилась викраденим майном на власний розсуд завдала потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 489,44 к.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 змінила обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, збільшивши його обсяг, доповнивши повторність, як кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення по епізоду від 30 червня 2023 року та відповідно потерпілому ОСОБА_6 роз`яснено право підтримувати раніше пред`явлене обвинувачення та обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснено, що вона буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнала повністю та пояснила, що за вказаних в обвинувальних актах обставин дійсно вчинила ці кримінальні правопорушення. Зазначила, що за вчинене їй соромно, про вчинене жалкує, щиро розкаюється та запевнювала суд, що в подальшому подібного не вчинятиме.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова щиро розкаялася, при цьому вказувала, що висновки для себе зробила.

Прокурор у судових дебатах просила визнати обвинувачену ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Представник потерпілого ТОВ «Кірієнко Ольга Олегівна» та потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. При цьому, раніше надіслали до суду заяви, в яких просили проводити судовий розгляд за їх відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують її особу.

Беручи до уваги що обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою та добровільно повідомила суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінальних проваджень, вислухавши думку прокурора, вислухавши останнє слово обвинуваченої, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме: у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану повторно, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останньої за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України відповідно.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ч. 2, 5 ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, незаміжня, розмір майна, викрадення якого вчинила обвинувачена по епізоду за 30 червня 2023 року, а саме на суму 489,44 грн, та замах на викрадення чужого майна по епізоду за 19 грудня 2021 року, а саме на суму 328,07 грн, яке було повернуто потерпілому, відношення останньої до вчиненого, яке полягає у відвертому осуді своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченою своєї протиправної поведінки, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінальних правопорушень вперше.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченій ОСОБА_4 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, покарання в межах санкцій інкримінованих їй статей у виді обмеження та позбавлення волі, враховуючи норми ч. 3 ст. 68 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначає покарання у виді позбавлення волі, застосувавши при цьому, принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, дані по особу винуватої та конкретні обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України звільняє останню від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинувачену ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченої, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості потерпілого, і суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченою ОСОБА_4 , їх характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченій ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання за:

-ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази:

-DVD-R диск, білого кольору марки «MEDIA», 4,7 GB, на якому збережено відеозапис з камер відеоспостереження ТОВ «Фора», що за адресою : м. Вишневе, вул. Святошинська, 40, який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-машинка для стрижки «Magio» MG-591/580/595 у кількості 1 шт., вартістю 328 грн 07 к. без урахування ПДВ, яка передана на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ « ОСОБА_5 » під гарантійну розписку, залишити в розпорядженні потерпілого;

-самокат «SCOOTER», оранжевого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 під гарантійну розписку, залишити в розпорядженні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1