Справа № 462/5159/23
провадження 1-кс/462/1258/23
У Х В А Л А

13 липня 2023 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

06.07.2023 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, покликаючись на те, що 05.07.2023 року до відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшов рапорт від працівника патрульної поліції ОСОБА_5 , згідно з яким близько 14.50 год. 05.07.2023 року на стаціонарному блок -посту було зупинено автомобіль марки «Scoda Octavia», під керуванням ОСОБА_4 , який надав під час перевірки документів посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.02.2009 року, видане на його ім`я, у якому зазначені категорії В, С, С1. Перевіривши дане посвідчення водія по базі ІПНП було встановлено, що у даному посвідчені наявні категорії В і С.

05.07.2023 року на території блок-посту № НОМЕР_2 , що розташований на АДРЕСА_1 , в ході проведення огляду місця події було вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 .

07.07.2023 року вилучене посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 було визнане речовим доказом.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову чи можуть настати інші наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому просить накласти арешт на вказане посвідчення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 проти клопотання заперечив, просить у задоволені такого відмовити та пояснив, що вказане посвідчення надав добровільно, не заперечує щоб воно залишалось в органу досудового розслідування на час експертизи. Проте, він займається волонтерством і тому йому потрібні права одразу ж після закінчення експертизи.

Заслухавши пояснення прокурора та власника майна, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 добровільно видав посвідчення водія для проведення експертизи, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту, а застосування саме такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна стане надмірним тягарем для водія транспортного засобу.

Керуючись ст. 100, 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.