ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/365/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0000941 від 20.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Успенка Онуфріївського р-ну Кіровоградської обл., громадянина України, одруженого, працюючого директором ТОВ «Юридична Компанія Верум», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: в АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.04.2019, у невстановленому розслідуванням місці та при невстановлених розслідуванням обставинах, незаконно придбав пристрій з металу білого кольору, циліндричної форми з двох частин, що скріплюється між собою різьбою у вигляді ручки із елементами схожими на отвір, затвор та бойок, а також двадцять два набої, що є відповідно вогнепальною зброєю та боєприпасами. У подальшому, не маючи відповідних дозвільних документів, розпочав незаконно їх зберігати за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, у період часу з 06:18 год. по 08:54 год. 24.04.2019, слідчими СУ ГУ НП у м. Києві, на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2019, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами обшуку, в металевому сейфі гардеробної кімнати вказаного помешкання, виявлено та вилучено: пристрій з металу білого кольору, циліндричної форми з двох частин, що скріплюється між собою різьбою у вигляді ручки із елементами схожими на отвір, затвор та бойок, а також двадцять два предмета схожі на набої, що ОСОБА_6 незаконно зберігав за місцем свого проживання.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучений під час обшуку пристрій - належить до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї - є однозарядним пістолетом-ручкою б/н калібру 5.6мм, в вилучені під час обшуку 22 предмети, що схожі на патрони, належить до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5.6 мм.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими приписами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 №576 зі змінами), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом МВС України від 21.08.1998 №622 зі змінами, внесеними наказом від 13.04.1999 №292 та іншими нормативними актами).

Основною характерною ознакою зброї є її призначення - ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища. Вони можуть бути як саморобними, так і виготовленими промисловим способом.

Цією ж постановою Пленуму ВСУ роз`яснено, що незаконне придбання, зберігання холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх придбанню (купівлі, знаходженні, отриманні у подарунок, обміну, сплати боргу тощо) та зберіганні (короткочасне або постійне знаходження вогнепальної зброї у приміщенні, до якого особа має доступ).

Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та відмовився від дачі показів на підставі ст. 63 Конституції України.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просили ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів вчинення обвинуваченими інкримінованого злочину.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

За правилами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням , а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, покладається на прокурора.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263КК України, сторона обвинувачення послалась на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

-Постанову відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про виділення із кримінального провадження матеріалів досудового розслідування від 20.08.2019 та доданої до неї додатку, відповідно до якої виділено із кримінального провадження №0000638 від 06.07.2018 в окреме провадження матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яким присвоєно №0000941;

-Витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000941 від 20.08.2019;

-Копію ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2019, відповідно до якої надано дозвіл слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні №0000638, на проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 07.12.2012, з метою відшукання речей і документів, що мають значення для доказування у кримінальному провадженні;

-Протокол обшуку від 14.04.2019, відповідно до якого старшим слідчим СУ ГУ НП у м. Києві в присутності двох понятих та ОСОБА_6 , проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , під час якого серед іншого виявлено та вилучено пристрій з металу білого кольору, циліндричної форми з двох частин, що скріплюється між собою різьбою у вигляді ручки із елементами схожими на отвір, затвор та бойок, а також двадцять два предмета схожі на набої;

-Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.04.2019, відповідно до якої накладено арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази, що виявлені та вилученні в ході проведення обшуку 24.04.2019 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за фактичним місцем мешкання ОСОБА_6 та яка перебуває у власності ОСОБА_8 ;

-Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.05.2019, відповідно до якої призначено у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 149 КК України, судову експертизу зброї, проведення якої доручено експертам КНДЕКЦ МВС України;

-Висновок експерта від 14.06.2019 №8-2/445, відповідно до якого наданий на дослідження пістолет належить до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї - є однозарядним пістолетом-ручкою б/н калібру 5,6 мм. Пістолет виготовлений саморобним способом під патрон кільцевого запалення калібру 5,6 мм. Пістолет придатний для проведення пострілів. Надані на дослідження 22 патрони належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї - гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (22 «Long Rifle»(LR). Патрони виготовлені промисловим способом. З числа досліджуваних патронів 21 до стрільби придатний, 1 не придатний до стрільби;

-Постанову старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві про визнання речових доказів від 24.04.2019, відповідно до якої визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000638 від 06.07.2018 речі та документи, які були виявлені та вилучені під час обшуку квартири АДРЕСА_2 ;

-Постанову слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 про визначення місця зберігання речових доказів від 20.08.2019. відповідно до якої пристрій, що належить короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї - є однозарядним пістолетом-ручкою б/н калібру 5,6 мм та 22 патрони калібру 5,6 мм, які є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018, направлено на зберігання до камери схову ГУ НП у м. Києві;

-Копію приймального акту №403 на прийняття на склад УЛМТЗ ГУ НП у м. Києві зброї та боєприпасів;

-Постанову прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 24.06.2019, відповідно до якої кримінальні провадження №0000638 від 06.07.2018 та №0000727 від 19.06.2019 об`єднано в одне провадження та подальше досудове розслідування здійснювати під єдиним номером №0000638;

-Три відеозаписи з зафіксованим на них обшуком квартири АДРЕСА_2 , за фактичним місцем мешкання ОСОБА_6 , які містяться на електронному носії інформації.

Крім того, в ході судового розгляду судом відповідно до ухвали суду від 26.08.2020 надано захиснику ОСОБА_4 дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у володінні Голосіївського районного суду м. Києва, з можливістю її вилучення, а саме оригінал справи №752/7478/19.

Так, на виконання згаданої ухвали суду, захисником ОСОБА_4 вилучено та надано суду копію матеріалів справи №752/7478/19, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

-Копію опису документів у справі;

-Копію довідкового аркушу;

-Копію клопотання про проведення обшуку в рамках кримінального провадження №0000638 від 06.07.2018 у квартирі АДРЕСА_2 , за фактичним місцем мешкання ОСОБА_6 та яка перебуває у власності ОСОБА_8 ;

-Копію протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.04.2019;

-Копію витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію постанови про внесення змін до постанови про створення слідчої групи від 05.04.2019 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію постанови про призначення групи прокурорів від 09.07.2018 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію постанови про доручення здійснення досудового розслідування від 10.07.2018 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 22.01.2019;

-Копію рапорту в.о. начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 ;

-Копію рапортів старшого оперуповноваженого в ОВС УБЗПТЛ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 від 14.01.2019 та від 25.03.2019;

-Копію заяви ОСОБА_12 від 07.09.2018 про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 від 07.09.2019 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 від 24.01.2019 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 11.02.2019 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 14.02.2019 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 14.02.2018 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію протоколу вилучення наркотичних засобів та психотропних речовин від 14.02.2019 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2019 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію висновку експерта від 14.03.2019 №11-2/1317;

-Копію протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 27.03.2019 у кримінальному провадженні №0000638 від 06.07.2018;

-Копію інформативної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.03.2021;

-Копію протоколу судового засідання від 16.04.2019 у справі №1-кс/752/3814/19;

-Копію вступної та резолютивної частини ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2019 у справі №752/7478/19 (провадження №1-кс/752/3814/19);

-Копію журналу судового засідання від 16.04.2019 у справі у справі №752/7478/19 (провадження №1-кс/752/3814/19);

-Копію ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2019 у справі №752/7478/19;

-Копію розписки старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві про отримання копії ухвали слідчого судді;

-Копію засвідчувального напису у справі №752/7478/19.

При аналізі доказів сторін кримінального провадження, суди керуються вимогами кримінального процесуального закону.

Так, у відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з приписами ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Виходячи з положень ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Суд, перевіряючи на предмет допустимості дані, які містяться в письмових доказах, долучених до матеріалів кримінального провадження, клопотання захисників про визнання доказів недопустимими, виходить з таких вимог кримінального процесуального закону та аналізуючи їх зміст приходить до наступних висновків.

Оцінюючи докази надані сторонами кримінального провадження суд виходить з того, що допустимість доказів - це властивість, яка визначає здатність фактичних даних бути використаними у розгляді судової справи. Ця властивість забезпечується дотриманням таких правил: доказ повинен бути отриманий належним суб`єктом; із належного джерела; із додержанням належної правової процедури; доказ не повинен бути отриманий на підставі неприпустимого джерела та не повинен засновуватись на чутках.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Так, фактично в основу обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України покладено протокол обшуку квартири АДРЕСА_2 , за фактичним місцем мешкання ОСОБА_6 , відповідно до якого були вилучені предмети схожі на вогнепальну зброю та боєприпаси та висновок експерта від 14.06.2019 №8-2/445.

Суд вважає необхідним визнати недопустимим фактичні дані, що містяться в зазначеному протоколі обшуку з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 223 КПК України обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи, здійснюється за обов`язковою участю не менше 2-х понятих.

Під зазначеною нормою слід розуміти присутність понятих на протязі всієї слідчої дії. Участь понятих є гарантією правильного безпосереднього сприйняття при провадженні слідчих дій обставин та фактів, що мають значення для кримінального провадження, їх належного фіксування у процесуальних документах.

Частина 2 ст. 104 КПК України передбачає, що запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

В той же час, як вбачається з відеозапису проведення обшуку в гардеробній кімнаті, згаданої квартири, під час якого з сейфу слідчий дістав коробку, в які містився пристрій з металу білого кольору, циліндричної форми з двох частин, що скріплюється між собою різьбою у вигляді ручки із елементами схожими на отвір, затвор та бойок, а також двадцять два предмета схожі на набої, проводився без участі понятих, які знаходились на той момент в іншій кімнаті. Таким чином, як вбачається з відеозапису, поняті не були присутніми в момент, коли були виявлені дані предмети, а фактично були запрошені до гардеробної кімнати, вже після того, як слідчий дістав із сейфу коробку із вилученими предметами.

Залучення понятих під час проведення обшуку вже після виявлення певних предметів, на думку суду, призводить до порушення права на захист обвинуваченого, оскільки за таких обставин фактично поняті не можуть підтвердити або спростувати факт виявлення речових доказів, також суд позбавлений належним чином перевірити можливість неправомірних дій працівників поліції.

Також, із досліджуваного відеозапису вбачається, що він здійснений таким чином, що у повній мірі не відображає всіх дій осіб, які приймали участь у проведенні обшуку та одночасно знаходилися у різних приміщеннях квартири та різних місцях.

Зокрема, відеозаписом зафіксовані дії слідчого та оперативного співробітника поліції під час проведення обшуку в квартирі у присутності двох понятих, однак не зафіксовані дії інших двох оперативних співробітників, які у цей час знаходилися в коридорі, хоча їх підписи наявні в протоколі обшуку.

Крім того згідно ч.3 ст. 104 КПК України вступна частина протоколу повинна містити відомості зокрема про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання), описова частина протоколу повинна містити відомості про послідовність дій.

Однак як вбачається з дослідженого протоколу в ньому приймали участь кілька оперативних працівників, захисник та власниця квартири, але передбачені законом відомості про них відсутні, протокол містить відомості лише про місце вилучення предметів та не містить відомості про послідовність всіх дій під час проведення обшуку.

За змістом ст. ст. 234-236 КПК проведення обшуку в рамках кримінального провадження здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи виконується слідчим або прокурором. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку мають право запросити спеціалістів, однак це не звільняє їх від обов`язку особистого виконання обшуку. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

Згідно ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2019 дозвіл на проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_2 було надано слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні №0000638. Тобто, саме слідчі у згаданому провадженні згідно умов дозволу були уповноважені на проведення вказаної слідчої дії.

Натомість, як вбачається з відеозапису слідчої дії, обшук у житлі ОСОБА_6 24.04.2019 року безпосередньо здійснював слідчий ОСОБА_16 та залучений ним оперативний працівник.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд вважає, що залучення оперативного працівника для здійснення слідчої дії такої як обшук, не узгоджується з приписам ч. 1 ст. 236 КПК, яка не передбачає можливості виконання ухвали про дозвіл на обшук ніким іншим, окрім слідчого чи прокурора. Крім того, згідно умов ухвали слідчого судді від 16.04.2019 дозвіл на проведення обшуку надано саме слідчим, а не оперативним підрозділам.

На думку суду, положення п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК про наявність у слідчого права доручати проведення слідчих дій оперативним підрозділам в даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки прямо суперечать вимогам закону щодо порядку проведення обшуку.

Таким чином, фактичні дані, що містяться в протоколі обшуку від 24.04.2019 за місцем проживання ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 86, 87 КПК України є недопустимим доказом, так як були отримані з порушенням ст. 104 та ст. 223 КПК України та внаслідок порушення права обвинуваченого на захист.

Крім того, суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту про визнання недопустимим доказом висновку експерта від 14.06.2019 №8-2/445 є слушними, враховуючи наступне.

Відповідно до сформованої практики ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Аналогічна позиція міститься в рішеннях Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року № 13-37 кс 18 (справа № 751/7557/15-к), від 13 листопада 2019 року у справі №1-07/07 (провадження 13-36зво19).

Прийшовши до висновку визнати недопустимим доказом протокол обшуку від 24.04.2019, в ході якого було виявлено та вилучено пристрій з металу білого кольору, циліндричної форми з двох частин, що скріплюється між собою різьбою у вигляді ручки із елементами схожими на отвір, затвор та бойок, а також двадцять два предмета схожі на набої, які були об`єктами експертного дослідження, суд визнає недопустимим доказом висновок експерта №8-2/445 від 14.06.2019, оскільки він є похідним та його отримання було б неможливим без вилучення зазначених у протоколі речей.

Недопустимим висновок експерта №8-2/445 від 14.06.2019 являється і в силу порушення органом досудового розслідування порядку його отримання.

Так, відповідно до ч.1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.3 ст.214 КПК України).

Згідно з частиною третьою зазначеної статті до внесення відомостей до ЄРДР у невідкладних випадках може бути проведений лише огляд місця події. У такому випадку внесення відомостей до ЄРДР повинно здійснюватися негайно після завершення огляду.

За загальним правилом, слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитися лише в розпочатому кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР, та не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування. Будь-які слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ч. 3 ст. 214, ч. 8 ст. 223, ст. 219 КПК).

Предмети, вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження (ст. 236 КПК). Виявлення вказаних предметів може стати підставою для ініціювання початку кримінального провадження та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обшук за місцем проживання ОСОБА_6 проведено на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2019, в межах кримінального провадження №0000638 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 199 КК України, з метою відшукання і вилучення речей, що мають значення для розслідування даного провадження.

Виявлені та вилучені в ході обшуку пристрій з металу білого кольору, циліндричної форми з двох частин, що скріплюється між собою різьбою у вигляді ручки із елементами схожими на отвір, затвор та бойок, а також двадцять два предмета схожі на набої, за місцем проживання ОСОБА_6 , відношення до розслідуваного кримінального провадження №0000638 за ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 199 КК України, не мало, містило ознаки самостійного закінченого злочину, а, отже, відомості про його вчинення в обов`язковому порядку мали бути внесені до ЄРДР.

Незважаючи на імперативні приписи процесуального закону, слідчим в межах розслідування кримінального провадження №0000638 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 199 КК України, подано до суду клопотання про проведення експертизи вилучених предметів, яке відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.05.2019 задоволено та 14.06.2019 експертом надано висновок 8-2/445.

Як вбачається з постанови прокурора ОСОБА_7 від 24.06.2019 про об`єднання матеріалів досудового розслідування, відомості за ч. 1 ст. 263 КК України внесенні до ЄРДР 19.06.2019 за №000727, тобто після проведення експертного дослідження вилучених предметів.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що вказані слідчі дії проведено поза межами кримінального провадження за ч. 1 ст. 263 КК України, що безумовно свідчить про недійсність вчинених слідчих дій та недопустимість отриманих в їх результаті доказів.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення винуватості «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України стороною обвинувачення надано не було, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

На думку суду, у даному кримінальному провадженні немає сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, котрі дали б можливість поза розумним сумнівом стверджувати про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог положень процесуального закону, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263КК України вчинено обвинуваченим.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи віднести за рахунок держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Речові докази: пристрій, що належить до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї та є однозарядним пістолетом-ручкою б/н калібру 5,6 мм., та 22 патрони, що належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї - гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, які передані до камери схову ГУ НП у м. Києві (приймальний акт №403) - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору та виправданому.

СУДДЯ: