Справа № 953/7976/23
н/п 1-кс/953/6717/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2023 р. . м..Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 06.03.2023 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ташауз, Туркменія, СССР, громадянина Російської Федерації, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 03.03.2022, НОМЕР_2 УМВС Росії по Калінінградській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який є військовослужбовцем армії РФ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 06.03.2023 про обрання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 від 06.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан (указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX).

У ході активних бойових дій, з метою подальшого руху зс рф у напрямку м.Харків та забезпечення подолання супротиву військ України на території Харківської області військовослужбовцями зс рф 24.02.2022 взято під повний контроль ряд населених пунктів Балаклійської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, а з 03.03.2022 безпосередньо м. Балаклія, Харківської області.

Маючи повний контроль над м. Балаклія, Харківської області військовослужбовці зс рф переконались, що на території населеного пункту проживає цивільне населення, яке не бере участі у збройному конфлікті та не може чинити будь-якого супротиву волі окупантів, а також що на території міста та поза його межами не розміщені військові об`єкти та підрозділи Збройних Сил України.

Статтею 147 Конвенції передбачено, що серйозними порушеннями є дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 3 Конвенції сторони домовилися, що з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої є раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження.

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Статтею 31 Конвенції передбачено, що жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Також, ст. 32 Конвенції встановлено, що Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конвенції жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі Протокол), заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі;

e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Водночас, ч. 1 ст. 76 Протоколу, передбачено, що жінки користуються особливою повагою і їм забезпечується захист, зокрема, від зґвалтування, примусу до проституції і будь-яких інших форм непристойних посягань.

Крім того, відповідно до ст. 47 Бойового уставу з підготовки та ведення загальновійськового бою (частина ІІ батальйон, рота), який затверджений наказом головнокомандувача сухопутними військами заступником міністра оборони рф від 31.08.2004 № 130, командири (начальники) усіх рівнів зобов`язані: знати та враховувати під час підготовки та під час ведення бою (виконання отриманого завдання) норми міжнародного гуманітарного права; вимагати їх знання та забезпечувати неухильне виконання підлеглим особовим складом; припиняти випадки порушення цих норм; притягувати до відповідальності осіб, які вчинили порушення.

При цьому п. 7 Настановлення з міжнародного гуманітарного права для зс РФ, затвердженого наказом міністра оборони РФ від 08.08.2001, забороняється вчиняти терор щодо цивільного населення.

Пунктом 46 зазначеного Настановлення передбачено, що жертви збройних конфліктів (у тому числі цивільне населення) користуються повагою та перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права, якщо вони утримуються від будь-яких ворожих дій стосовно збройних сил.

Водночас пунктом 74 Настановлення передбачена відповідальність командира з`єднання (частини, підрозділи), розташованого на окупованій території, який зобов`язаний, поважаючи існуючі на окупованій території закони, вживати всіх залежних від нього заходів щодо забезпечення громадського порядку та безпеки, запобігання пограбуванню та незаконній конфіскації майна. Однак щодо цивільного населення можуть бути вжиті додаткові заходи контролю та забезпечення безпеки у зв`язку з воєнним станом.

Крім того, на виконання п. 149 Настановлення завданнями морально-психологічного забезпечення з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права є:

-аргументоване переконання особового складу в необхідності дотримання принципів та норм міжнародного гуманітарного права;

-виховання особового складу у кращих російських традиціях гуманного ставлення до жертв збройних конфліктів та громадянського населення.

Таким чином, військовослужбовці зс рф, які контролювали територію м. Балаклія, Ізюмського району, Харківської області були обізнані та мали дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права, а керівництво частин, які окупували населені пункти Харківської області, зобов`язані забезпечити дотримання норм міжнародного гуманітарного права їх підлеглими.

Однак, військовослужбовцями РФ умисно та систематично здійснювалися дії, які порушували закони та звичаї ведення війни, що закріплені в Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї: Положенні про закони і звичаї війни на суходолі, Конвенції про захист цивільного населення під час війни, а також в інших міжнародних договорах, що визначають права і обов`язки військовослужбовців, а також цивільного населення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з метою координації дій військових підрозділів зс рф та нзф (незаконних збройних формувань) на території м. Балаклія військовим комендантом незаконно призначено ОСОБА_5 (точна дата призначення слідством не встановлена, але не пізніше березня 2022 року).

Перебуваючи на посаді військового коменданта м. Балаклія, ОСОБА_5 підписав ряд наказів та інструкцій по військовій комендатурі, якими дозволив військовослужбовцям зс рф та нзф проводити незаконні затримання та поміщення цивільного населення до кімнати тимчасово затриманих.

Для цього визначалось різноманітне коло підстав для затримання як то участь особи у зоні проведення АТО, наявність родичів військовослужбовців, заборонених предметів, знайдених внаслідок проведення незаконних обшуків, висловлювання проукраїнської позиції, гучна розмова по телефону, підозра цивільної особи у коригуванні вогню військових ЗС України по позиціях зс рф та нзф, а також власне бажання військовослужбовців зс рф та нзф у невибіркових затриманнях місцевого населення.

Про кожен факт затримання та поміщення особи до ізолятору тимчасово тримання черговий по військовій комендатурі повідомляв ОСОБА_5 , який в свою чергу неодноразово особисто проводив допити цивільних осіб, здійснюючи на них значний психологічний тиск як спосіб впливу, з метою змінити їх психологічні установки, думки, судження.

Так, 23.04.2022, невстановлені під час досудового розслідування особи військовослужбовці зс рф, слідуючи злочинним настановам та наказам ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на здійснення за попередньою змовою групою осіб, жорстокого поводження з цивільним населенням м. Балаклія та Балаклійського району, Харківської області, а саме з окремими мешканцями, які займали проукраїнську позицію, о 13:00, перебуваючи по вул. Чугуївській у с.Волохів Яр, Балаклійського району, Харківської області, затримали ОСОБА_7 , надягнувши кайданки на руки та мішок на голову, посадили до автомобілю «Дача Логан» та повезли у невідомому напрямку.

Під час слідування, десь між населеними пунктами Яковенкове та Волохів Яр, Балаклійського району, Харківської області, авто зупинилось, військовий зс рф вийшов із-за керма та, обійшовши автомобіль, відкрив задні пасажирські двері з того боку де перебував ОСОБА_7 .

При цьому військовослужбовці зс рф, виконуючи наказ ОСОБА_5 , усвідомлювали, що перед ними цивільна особа, на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права, і їх дії порушують ст. ст. 27, 31, 32, 33 Конвенції, та є такими, які спрямовані на приниження честі, залякування, а також спричинення фізичних та моральних страждань цивільного населення.

Знявши мішок з голови ОСОБА_7 , військовий зс рф безпідставно наніс близько 4 ударів правою рукою, на якій була одягнена рукавиця з накладками, в область обличчя потерпілого, спричинивши пошкодження верхньої та нижньої губи, а також гематому правового ока. Після побиття ОСОБА_7 доставили до облаштованої катівні у приміщенні Балаклійського райвідділу поліції, розташованого за адресою: Харківська область, Балаклійський район, вул. Жовтнева, 33, де помістили до камери №0 ізолятору тимчасового тримання.

В подальшому ОСОБА_7 протягом 21 доби утримували у принизливих умовах, проти власної волі, за відсутності достатньої кількості продуктів харчування та води, де постійно знаходилось не менше двох-трьох осіб, без належного освітлення, свіжого повітря, ліжка та елементарних санітарних умов.

Приблизно 13.05.2022 ОСОБА_7 повели на допит в кабінет, який розташований на 1 поверсі будівлі відділу поліції, де на нього вже очікував ОСОБА_5 .

Перед проведенням допиту, здійснюючи психологічний тиск як спосіб впливу на ОСОБА_7 , з метою змінити його психологічний стан та подавити волю, грубо порушуючи ст. ст. 27, 31 Конвенції, з метою залякування останнього, поклав на стіл вогнепальну зброю «пістолет Макарова», направивши його ствол у бік потерпілого та наказав розповідати всю наявну у нього інформацію про своїх братів. Не отримавши належної відповіді, ОСОБА_5 , продовжуючи здійснювати значний психологічний тиск на ОСОБА_7 , запропонував останньому висловити своє останнє побажання, після виконання якого його відвели назад до камери.

По закінченню 21 доби ОСОБА_7 відпустили.

Крім того, невстановлена під час досудового розслідування особа військовослужбовець зс рф, слідуючи злочинним настановам та наказам ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на здійснення за попередньою змовою групою осіб, жорстокого поводження з цивільним населенням м. Балаклія та Балаклійського району, Харківської області, а саме з окремими мешканцями, які займали проукраїнську позицію, 22.06.2022, приблизно о 10:00, перебуваючи на території Балаклійського ринку, розташованого за адресою: вул. Жовтнева, 43, м.Балаклія, Харківської області підійшов до ОСОБА_8 та наказав слідувати за ним до будівлі адміністрації ринку, в якій завів потерпілого до одного з кабінетів, де на нього вже очікував ОСОБА_5 .

Перед проведенням допиту, здійснюючи психологічний тиск як спосіб впливу на ОСОБА_8 , з метою змінити його психологічний стан та подавити волю, грубо порушуючи ст. ст. 27, 31 Конвенції, з метою залякування останнього, поклав на стіл зброю «пістолет Макарова», направивши його ствол у бік потерпілого та наказав надати інформацію щодо місцевих працівників поліції, осіб, які раніше приймали участь у проведенні АТО, а також мешканців міста, які займають проукраїнську позицію.

Не отримавши належної відповіді, ОСОБА_5 , продовжуючи здійснювати значний психологічний тиск на ОСОБА_8 , почав погрожувати, що примусово вивезе його родичів до рф а самого кине до в`язниці. При цьому ОСОБА_5 своїм поглядом звертав увагу ОСОБА_8 на пістолет, який лежав поруч з ним. Погрози ОСОБА_5 сприймались ОСОБА_9 як реальні, оскільки він достеменно знав, що місцевих мешканців регулярно затримують і піддають катуванню, зокрема в Балаклійському відділі поліції. Продовжуючи здійснювати значний психологічний тиск на ОСОБА_8 , ОСОБА_5 давав зрозуміти, що в разі не отримання потрібної йому інформації до потерпілого може бути застосовано фізичне насилля.

Після завершення допиту ОСОБА_8 відпустили.

Таким чином, як зазначає слідчий, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, що виразилось у жорстокому поводженні з цивільним населенням м. Балаклія та Балаклійського району, Харківської області під час збройної окупації даного населеного пункту здійсненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Слідчий зазначає, що на даний час ОСОБА_10 переховується від органу досудового розслідування на території держави-агресора Російської Федерації, що обґрунтовує неможливість вручення йому письмового повідомлення про підозру у день його складення, вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» , яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_10 та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.03.2023, 14.03.2023, 04.05.2023; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 від 14.03.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.03.2023 за участі ОСОБА_7 (особа, яка впізнає ОСОБА_5 ); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.03.2023); протоколом огляду документів від 18.03.2023 з додатками; протоколом огляду документів від 18.03.2023 з додатками; висновком експерта №23 від 07.04.2023 (судово почеркознавча експертиза); протоколом огляду документів від 23.02.2023 з додатками; відповіддю оперативного підрозділу на доручення від 21.03.2023 № 9/19-339; висновком експерта №135 від 29.03.2023 (комплексна судова психологопсихіатрична експертиза); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.03.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.03.2023 за участі ОСОБА_8 ; висновком експерта №136 від 29.03.2023 (комплексна судова психолого - психіатрична експертиза).

Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_10 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на території російської федерації, тобто державі, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності, за викликом слідчого не прибув, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, тобто підозрюваний перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_10 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність звернутися до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Крім того, надав відповідь на виконання доручення щодо місцязнаходження підозрюваного, згідно якої встановлено, що ОСОБА_10 перебуває на території Бєлгорода.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання у зв`язку з тим, що не має можливості узгодити позицію із своїм підзахисним.

Клопотання розглядається слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК Країни за відсутності підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора та слідчого, захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дійшов такого висновку.

Слідчий суддя встановив, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 від 06.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_10 переховується від органу досудового розслідування та суду на території держави-агресора російської федерації, тому йому неможливо вручити повістки про виклик особи з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України. У зв`язку з цим повістки про виклик його в якості підозрюваного на 16, 17 та 18 травня до слідчого відділу УСБУ в Харківській області для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 (7494) від 13.05.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

13.05.2023 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 96 (7494) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 13.05.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_10 набув статусу підозрюваного.

Зі змісту Витягу з ЄРДР вбачається, що вищевказані відомості 06.03.2023 року внесені до ЄРДР за № 0000308.

25 травня 2023 року слідчим 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_10 .

Постановою слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_3 від 25 травня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 від 06.03.2023 зупинено.

Постановою слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_3 від 29 серпня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 06.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України відновлено.

Положеннями ч. 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_3 від 25 травня 2023 року підозрюваного ОСОБА_10 оголошено у розшук, оскільки під час досудового розслідування встановити місце знаходження останнього не вдалося.

Що стосується вирішення питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 слідчий суддя зазначає таке.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Підставою для звернення з даним клопотання стало те, що в діях ОСОБА_10 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому він наразі підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_10 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення від 06.03.2023, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілого від 06.03.2023, протоколом додаткового допиту потерпілого від 14.03.2023, протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.03.2023, протоколом допиту свідка від 14.03.2023, протоколом огляду від 18.03.2023, протоколом огляду від 18.03.2023, висновком експерта № 23 від 07.04.2023, протоколом додаткового допиту потерпілого від 04.05.2023, висновком судово-психіатричного експерта № 135 від 29.03.2023, протоколом допиту потерпілого від 14.03.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.03.2023, висновком судово-психіатричного експерта № 135 від 29.03.2023.

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджені ризики того, що ОСОБА_10 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки встановлено, що останній протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та перебуває на території держави-агресора російської федерації, а також може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_10 на теперішній час перебуває на території РФ та має можливість продовжити вчинення злочинів проти основ національної безпеки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_10 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РФ, який є військовослужбовцем армії Російської Федерації, місцезнаходження останнього, згідно відповіді на доручення - м. Бєлгород, наразі останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , а також відомості про особу підозрюваного в їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що узгоджується з приписами КПК України відповідно до яких встановлено процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу. На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: -чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; -чи наявна обґрунтована підозра; -чи наявні ризики кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя вважає за необхідне обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 188, 189, 190, 193 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 06.03.2023 про обрання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - задовольнити.

У порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», без визначення застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання особи, що виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена на безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1