Провадження №11-кп/824/4305/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, без визначеного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Залізничного районного суду м. Києва від 17.01.2000 за ч. 3 ст. 140, 46-1 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- вироком Залізничного районного суду м. Києва від 10.07.2000 за ч.1 ст.229-6, 43 КК України на 3 роки 3 місяців позбавлення волі;

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.08.2003 за ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2008 за ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2009 за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2011 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 395, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі;

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 17.11.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2018 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. 02 грудня 2019 року звільнений з Бучанської виправної колонії Київської області №85 по відбуттю строку покарання;

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту;

- вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26.04.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 2 роки 9 місяців позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді 2 (двох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, 08 вересня 2020 року приблизно о 18 год. 50 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні магазину «Pull&Bear», що за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 24, ТЦ «Смарт Плаза», звернув свою увагу на торгові полиці з речами, які були викладені для продажу. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «ПУЛ ЕНД БЕА УКРАЇНА».

Реалізуючи свій злочинний умисел, 08 вересня 2020 року приблизно о 18 год. 55 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 24, ТЦ «Смарт Плаза» в приміщенні магазину «Pull&Bear», ОСОБА_7 з метою таємного, повторного викрадення чужого майна, взяв у руки чоловічу куртку чорного кольору, артикул «9710/502/800/03», після чого пішов у примірочну кімнату. Коли ОСОБА_7 перебував у примірочній кімнаті до нього підійшла його знайома ОСОБА_8 , яка запропонувала йому придбати туалетну воду, артикул «7777/514/015», після чого ОСОБА_7 , знявши з підготовлених до викрадення речей магнітні кліпси та заховавши чоловічу куртку та туалетну воду до свого рюкзака чорного кольору, вийшов з примірочної кімнати.

Після цього, ОСОБА_7 переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, не оплативши вартість товару, вийшов з магазину, тим самим таємно, повторно викрав чуже майно, яке належить ТОВ «ПУЛ ЕНД БЕА УКРАЇНА», а саме: чоловічу куртку, артикул «9710/502/800/03», вартістю 1039 гривні 02 коп. (без урахування ПДВ); туалетну воду, артикул «7777/514/015», вартістю 479 гривень 02 коп. (без урахування ПДВ).

Всього, ОСОБА_7 таємно, повторно викрав майно ТОВ «ПУЛ ЕНД БЕА УКРАЇНА», на загальну суму 1 518 гривень 04 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений в апеляційній скарзі просить пом`якшити його в частині покарання та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 10 місяців.

В обґрунтуванні вказує, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Також просить врахувати, що місцевим судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання та визнано обставину, яка пом`якшує покарання, у виді щирого каяття.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вимоги апеляційної скарги необґрунтованими, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, без визначеного місця проживання та реєстрації, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місце відбування покарання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному, та призначене в межах санкції інкримінованої частини статті.

Підстав для призначення більш м`якого покарання колегією суддів не встановлено.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим - у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: