Провадження № 1-кп/161/303/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 липня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000996 від 31.08.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Кременець Рожищенського району Волинської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, пенсіонер, несудимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 26.08.2022 близько 18.00год., перебуваючи на сходинковій клітці між першим та другим поверхами першого підїзду багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, потерпілому ОСОБА_6 , який є особою похилого віку, наніс не менше восьми ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя, грудної клітки, правої верхньої кінцівки та лівого плеча, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді обширних синців на обличчі, майже на всьому протязі правої верхньої кінцівки, на зовнішній поверхні лівого плеча, на передній поверхні грудної клітки зліва, дрібних саден на спинці носа та правій привушній ділянці, які згідно висновку експерта №421 від 31.08.2022 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, не визнав та показав, що його дочка скаржилася на потерпілого, оскільки останній постійно мав до неї претензії. 26.08.2022 він зустрів біля під`їзду потерпілого та хотів поговорити з ним за свою дочку, але потерпілий почав нецензурно лаятися, штовхнув його і пішов в під`їзд. На потерпілому тілесних ушкоджень в цей момент не бачив. Він пішов за ним в під`їзд, щоб вияснити причину штовхання, там з потерпілим говорив, розмова могла тривати 5 хвилин, при цьому тілесних ушкоджень йому не наносив. Вважає, що потерпілий сам міг собі спричинити тілесні ушкодження, а свідок ОСОБА_8 його оговорив в судовому засіданні. Чи хтось був біля під`їзду в момент цих подій він не бачив, на лавочку, яка є біля під`їзду, не дивився. Цивільний позов потерпілого не визнав та просив його виправдати.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що дійсно за вказаних обставин місця та часу біля під`їзду в нього виник словесний конфлікт з обвинуваченим, в ході якого він штовхнув останнього і пішов в під`їзд. Обвинувачений відразу наздогнав його в під`їзді, де наніс кулаками близько 8-10 ударів по тілу, підтвердив наявність синців на руках, грудях, обличчі. Після інциденту він відразу зателефонував невістці ( ОСОБА_9 ), яка викликала швидку та поліцію. Підтвердив кількість та локалізацію нанесених ударів, які викладені в обвинувальному акті, цивільний позов підтримав в повному обсязі, щодо призначення покарання останньому поклався на розсуд суду, при цьому просив призначити штраф.

Потерпілий як під час досудового розслідування, зокрема і при проведенні слідчого експерименту 22.09.2022 (відеозапис до якого оглянутий в судовому засіданні), так і в суді послідовно розповів про обставини вчиненого щодо нього кримінального проступку та пояснював, що дійсно саме обвинувачений заподіяв тілесні ушкодження, при цьому при слідчому експерименті чітко відтворив механізм та локалізацію нанесення ударів.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що 26 серпня 2022 року до неї зателефонував свекор та повідомив про його побиття. Вона відразу приїхала, в потерпілого виявила гематоми, розбитий ніс, лоб, рука була синя. Останній повідомляв, що його побив в під`їзді будинку якийсь чоловік, у зв`язку з чим вона відразу викликала швидку допомогу та поліцію. Потерпілий лікувався близько десяти днів вдома, вона особисто купувала йому ліки, допомагала, оскільки були скарги на головну біль.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив про те, що в серпні 2022 року йому зателефонував батько (потерпілий) та повідомив, що його побив в під`їзді знайомий, якого звати ОСОБА_11 . Йому відомо що, удари були по голові, обличчі, руці. На місце події їздила його дружина (свідок ОСОБА_9 ), яка і викликала швидку допомогу та поліцію.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, того дня в післяобідню пору (точну дату не пам`ятає) він перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 і в цей час з під`їзду вибігли обвинувачений, а за ним потерпілий, на обличчі якого була кров. Через годину приїхала швидка медична допомога. Самого конфлікту він не бачив, але на наступний день йому потерпілий повідомляв про те, що його побив батько сусідки (тобто обвинувачений). Підтвердив той факт, що з ним проводилося впізнання особи за фотокартками.

Також допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив факт його участі в якості понятого при проведенні слідчої дії з участю свідка ОСОБА_8 .

Показання вказаних потерпілого та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають й іншим доказам у справі, зокрема і показанням самого обвинуваченого щодо його перебування 26.08.2022 біля будинку АДРЕСА_2 та в під`їзді вказаного будинку.

На підставі протоколу про прийняття заяви від 30.08.2022 було внесено відомості до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією - ч.1 ст.125 КК України.

З протоколу огляду місця події від 30.08.2022 із фототаблицями встановлено, що було оглянуто та зафіксовано обстановку між першим та другим поверхами в підїзді будинку АДРЕСА_2 , де, зі слів потерпілого, останньому були спричинені тілесні ушкодження. При дослідженні в судовому засіданні вказаного протоколу встановлено, що така слідча дія була проведена та оформлена з дотриманням вимог ст.ст. 104-106, 223, 237 КПК України з участю понятих, при цьому жодних зауважень від останніх не надходило.

Під час проведення слідчого експерименту 22.09.2022 потерпілий ОСОБА_6 , розповів про обставини вчинення щодо нього кримінального правопорушення (вказав на місце), детально відтворив механізм та локалізацію нанесення ушкоджень в підїзді будинку. При дослідженні в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту з відеозаписом, встановлено, що така слідча дія була проведена та оформлена з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України, а некоректне відтворення відеозапису не вказує про недопустимість такого доказу. Більше того, учасники та поняті слідчого експерименту будь-яких зауважень до протоколу чи проведення слідчої дії не зазначали.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.10.2022, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 у присутності понятих, встановлено, що свідок попередньо вказавши про прикмети особи, а також обставини, за яких він її бачив, впізнав під номером «3» особу, яку він бачив під час конфлікту 26.08.2022. Особою на фотознімку під № «3» є ОСОБА_3 і це не заперечується учасниками кримінального провадження.

Згідно висновку експерта №421 від 31.08.2022 потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді обширних синців на обличчі майже на всьому протязі правої верхньої кінцівки, на зовнішній поверхні лівого плеча, на передній поверхні грудної клітки зліва, дрібних саден на спинці носа та правій привушній ділянці. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуюючої дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в характері ушкоджень не відобразились, цілком можливо за обставин та в час вказаних обстежуваним та в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виникнення тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту як з прискоренням чи без такого, зважаючи на їх кількість, обширність, різноманітну анатомічну локалізацію - виключається.

Висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень є науково-обґрунтованим та піддавати його сумніву в суду підстав немає. Не наведені такі підстави і учасниками судового провадження.

Сукупність досліджених доказів дала суду можливість поза розумним сумнівом спростовувати версію сторони захисту про непричетність ОСОБА_3 до інкримінованого йому правопорушення.

Твердження обвинуваченого про те, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження і за інших обставин, суд визнає неспроможними, оскільки будь-яких підтверджуючих даних про це матеріали справи не містять, а конкретні обставини справи, не дають підстав прийти до такого висновку.

Частиною 3 ст.214 КПК України передбачено, що у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

З матеріалів справи встановлено, що 30.08.2022 був проведений невідкладний огляд місця події, а саме під`їзду будинку, до внесення відомостей в ЄРДР, після такого огляду були внесені відповідні відомості в ЄРДР.

Стаття 237 КПК України регламентує порядок проведення огляду як слідчої дії, тобто такої дії, яка проводиться саме після внесення відомостей в ЄРДР.

Виходячи із системного аналізу положень ч.3 ст.214, ч.2 ст.237, 233-234 КПК України, суд приходить до висновку, що, оскільки огляд місця події був проведений до внесення відомостей в ЄРДР в загальнодоступному місці, як це і регламентовано ст.214 КПК України, протокол огляду місця події був складений із дотриманням вимог кримінального процесуального закону дізнавачем ОСОБА_13 , підписаний усіма учасниками огляду, заперечень до протоколу від них не надходило, а тому підстав для визнання його недопустимим доказом у суду немає.

Судове засідання відбувалося відповідно до вимог ст.22 КПК України на засадах змагальності, жодна із сторін не була позбавлена права заявляти відповідні клопотання та ставити перед судом питання дослідження тих чи інших доказів.

Учасники судового розгляду не ставили питання про проведення повторного, одночасного допитів, вказаних вище осіб, в порядку ч.ч. 14, 15 ст.352 КПК України, чи проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.333 КПК України, при цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, як це передбачено ч.6 ст.22 КПК України.

Доводи сторони захисту про незаконність проведених ряду слідчих дій не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки дані докази є допустимими в розумінні ст.86 КПК України, зібрані та отримані в порядку, передбаченому КПК України, а певні неточності щодо оформлення процесуальних документів, про які вказує захисник, не є суттєвими та не можуть свідчити в загальному про недопустимість вказаних доказів, а тому, на думку суду, не є підставою для визнання таких доказів незаконними чи недопустимими.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема і будь-яких порушень прав та свобод людини, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Згідно з ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, суд, оцінивши кожний доказ та сукупність зібраних доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, є пенсіонером, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, хворіє.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, враховуючи позицію потерпілого щодо виду покарання, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу, в розмірі ближчому до максимального.

На глибоке переконання суду, призначене покарання, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

При цьому в суду відсутні законні підстави для призначення покарання у виді громадських чи виправних робіт, з огляду на положення ст.ст. 56, 57 КК України, оскільки обвинувачений досяг пенсійного віку.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся з позовом до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в сумі 15000 гривень.

Обвинувачений цивільний позов не визнав, стороною захисту відзив на вказаний позов не подавався.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України регламентує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні доведено те, що потерпілому ОСОБА_6 завдано тілесних ушкоджень, тому, на думку суду, завдано і моральної шкоди, яку обвинувачений не намагався відшкодувати чи принаймні вжити заходів для такого відшкодування, а отже цивільний позов потерпілого є підставним.

Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи моральні та фізичні страждання останнього від вчиненого кримінального правопорушення, фізичні та душевні страждання у зв`язку з необхідністю лікування, порушення нормального способу життя, з огляду на конкретні обставини самої події, ступінь вини обвинуваченого, з урахуванням і причини виникнення конфлікту, приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди підлягає до частково задоволення та стягнення відшкодування в розмірі 8000 гривень.

На думку суду, вказана сума моральної шкоди буде достатньою та не буде такою, яка б сприяла потерпілому до збагачення. При цьому, звертає суд увагу і на те, що саме потерпілий своєю поведінкою в даному конкретному випадку частково спровокував конфлікт.

Доводи сторони захисту про відсутність будь-яких даних щодо спричинення потерпілому моральної шкоди суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_6 визнаний у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку потерпілим у кримінальному провадженні.

Звертає суд увагу і на той факт, що сторона захисту ніяким чином не обґрунтовувала безпідставність позову в частині відсутності моральної шкоди.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128-129, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 45 (сорок п`ять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.

Речові докази у справі, а саме:

-копію медичної довідки №7174 від 26.08.2022 залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий