Номер провадження: 11-сс/813/1448/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2023 року про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000868 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

установив

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2023 року було частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000868 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Скасовано арешт в частині заборони користування автомобілем марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 року в рамках кримінального провадження №0000868 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Київської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ухвалу слідчого судді про скасування арешту майна вважає незаконною та такою, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що:

- слідчий суддя не надав оцінку доводам прокурора про те, що автотранспортний засіб є речовим доказом у даному кримінальному провадженні;

- слідчий суддя вийшов за межі повноважень та замість слідчого передав зазначене майно на відповідальне зберігання власнику.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання представника власника майна про скасування арешту майна в частині заборони користування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При цьому ч. 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, дійсно, вимогами ст. 309 КПК України не передбачена можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у ньому, натомість, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, апеляційному оскарженню підлягають ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, постановлені під час досудового розслідування.

Разом із тим, ст. 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 18 ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду 1-ої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання щодо допуску апеляційної скарги сторони обвинувачення до розгляду, апеляційний суд керується правовою позицію, викладеною в постанові Великої Палати Верховного суду від 23.05.2018 у справі №243/6674/17-к (провадження №13-16cво18), в п. 27 якої зазначено, що оскільки слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачене КПК України, то суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення слід було керуватися приписами ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК). Зміст цієї засади розкрито у ст. 24 КПК України, згідно з ч. 1 якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, відповідно до резолютивної частини оскаржуваної ухвали від 10.08.2023, слідчий суддя за результатами розгляду клопотання представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 про скасування арешту майна постановив рішення про часткове задоволення клопотання, скасував арешт майна в частині заборони користування автомобілем марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, та передав автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року на відповідальне зберігання ОСОБА_8 (а.с. 13-15).

При цьому, положеннями ст. 174 КПК України, не передбачена можливість передачі арештованих майна на зберігання особі, в якої його було вилучено за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Натомість, на підставі системного аналізу положень ч. 1 ст. 174 КПК України можна дійти висновку про те, що за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя або суд має лише право постановити рішення про часткове або повне скасування арешту майна.

Відтак, апеляційний суд доходить переконання про те, що в даному випадку слідчим суддею була постановлена ухвала, яка не передбачена вимогами КПК України, внаслідок чого, на підставі положень ст.ст. 7, 9 КПК України та сталої судової практики, з метою забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2023 підлягає розгляду по суті.

В свою чергу, положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 08.08.2023 представник ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту майна, накладеного у к/п №0000868 ухвалою слідчого судді судді Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 на автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, вилучений в ході проведення 16.07.2023 невідкладного обшуку.

До клопотання представником було долучено документи, які підтверджують її повноваження на здійснення представництва інтересів ОСОБА_8 (а.с.5-6).

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що, стверджуючи, що автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, вилучений в ході проведення 16.07.2023 невідкладного обшуку, представник ОСОБА_9 не долучила до свого клопотання жодного документу, який би підтверджував відповідні майнові права її довірителя ОСОБА_8 за вищевказаним автомобілем, право власності або право користування відповідно.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що поза увагою слідчого судді залишилось те, що представником під час подання клопотання про скасування арешту майна не було доведено, що автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, вилучений в ході проведення 16.07.2023 невідкладного обшуку, та що саме ОСОБА_8 є його власником.

Водночас, дійшовши висновку про необхідність скасування арешту в частині заборони користування автомобілем, слідчий суддя, вийшовши за межі наданих йому законом повноважень, додатково постановив рішення про передачу вилученого автомобілю марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року на відповідальне зберігання особі, постановлення якого взагалі не передбачено вимогами кримінального процесуального закону за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України.

Питання зберігання речових доказів і документів у кримінальному провадженні регулюється ст. 100 КПК України та Інструкцією «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої наказом ГПУ, МВС, ДПА, СБУ, ВС та ДСА України №51/401/649/ 471/23/125 від 27.08.2010.

При цьому, вказаною нормою кримінального процесуального закону визначені конкретні повноваження слідчого судді та суду, при розгляді питання про долю речових доказів.

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя в даному випадку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: не пересвідчився належним чином у тому, що автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, вилучений в ході проведення 16.07.2023 невідкладного обшуку та що саме ОСОБА_8 є його власником, та, як наслідок, постановив рішення, яке не передбачене положеннями чинного КПК України, зокрема, вийшов за межі наданих процесуальним законом повноважень під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, зокрема передав транспортний засіб на відповідальне зберігання особі, яка не довела, що вилучене майно належить їй, що не входило в компетенцію слідчого судді.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частина 1 ст. 412 КПК України встановлює, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді в частині передачі автомобіля марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року на відповідальне зберігання ОСОБА_8 з підстав, викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2023 року про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000868 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - скасувати в частині передачі автомобіля марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4