Справа № 646/8289/21
№ провадження 1-кп/646/88/2023
ВИРОК

іменем України

15.09.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

та обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за № 0000568 від 19.08.2021 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, освіта повна загальна середня, непрацюючого, судимого 07.06.2006 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки; 26.08.2008 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 22.02.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки; 10.12.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1, 2 ст. 189, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі; 31.05.2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі; 16.11.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , 17.08.2021 року близько 14 год. 40 хв., перебуваючи на території залізничній станції «Верещаківка», розташованої по вул. Сидоренківській у м. Харкові, побачив на шиї ОСОБА_6 , який дрімав, лежачі на траві, срібний ланцюжок із срібним хрестиком. ОСОБА_5 , діючи повторно, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до ОСОБА_6 та зняв з шиї останнього вказані срібний ланцюжок, вартістю 3232 грн. 00 коп. та срібний хрестик, вартість якого не встановлена. Від вказаних дій ОСОБА_6 прокинувся та побачивши у ОСОБА_5 належні йому ланцюжок та хрестик, після чого почав вимагати повернути їх йому. ОСОБА_5 , розуміючи, що його було викрито та небажаючі повертати викрадене майно, діючи повторно, маючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, що виразилось у словесній формі застосувати до ОСОБА_6 фізичну силу, подавивши тим самим волю останнього, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3232 грн. 00 коп., розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, пояснивши, що близько 14 год. 40 хв. 17.08.2021 року він знаходився на залізничній станції «Верещаківка», яка знаходиться по вул. Сидоренківській у м. Харкові. Він побачив на траві раніше незнайомого йому чоловіка, який дрімав. Згодом, після затримання він з`ясував, що потерпілим є ОСОБА_6 . Побачивши на шиї у нього срібні ланцюжок та хрестик, вирішив їх вкрасти. Переконавшись, що його ніхто не бачить, він підійшов до ОСОБА_6 та зняв з нього вказані ланцюг та хрестик. В цей час ОСОБА_6 прокинувся та почав вимагати у нього повернути його речі. Не бажаючи повертати викрадене майно, він пригрозив ОСОБА_6 , що вдарить його, після чого той перестав казати, щоб він повернув ланцюжок та хрестик. Забравши належні ОСОБА_6 речі, він пішов по своїх справах. Вартість викраденого майна у розмірі 3232 грн. 00 коп. не оспорює.

Пояснення ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , кримінальне правопорушення було вчинене обвинуваченим, в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а тому вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він судимий 07.06.2006 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки; 26.08.2008 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 22.02.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки; 10.12.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1, 2 ст. 189, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі; 31.05.2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі; 16.11.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, має повну загальну середню освіту, не працює, неодружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, думку прокурора, яка вважала за доцільне призначення покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку, що виправлення, перевиховання ОСОБА_5 та попередження нових злочинів можливо лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України до постановлення попереднього вироку від 16.11.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави, суд призначає покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вказаним вироком та покарання, призначеного за даним вироком.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 необхідно рахувати з 15.09.2023 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта, за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/18887-ТВ від 01.09.2021 року у розмірі 686 грн. 48 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно із ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Як встановлено під час судового розгляду, ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.10.2021 року накладено арешт на розкладний ніж з пластмасовою коричневою рукояткою.

Враховуючи, що вказане майно не підлягає спеціальній конфіскації, судом не призначається покарання у виді конфіскації майна - вказаний арешт підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, встановлених ст. 178 КПК України, враховуючи вид та міру покарання, яке призначається судом ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25.11.2021 року по 14.09.2023 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

З підстав, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 16.11.2022 року та покарання, призначеного за даним вироком, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяця.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 15.09.2023 року.

Речовий доказ - розкладний ніж з пластмасовою коричневою рукояткою, переданий на зберігання до камери речових доказів ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта, за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/18887-ТВ від 01.09.2021 року у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.10.2021 року на розкладний ніж з пластмасовою коричневою рукояткою - скасувати.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 25.11.2021 року по 14.09.2023 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя