ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 рокуСправа № 951/462/23
Провадження №1-кп/951/48/2023

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Козові Тернопільської області матеріали кримінального провадження № 0000161, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2023 рокуза обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Вівся, Козівського району, Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Верховною радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 01.05.2023 №255/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3051-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року на 90 діб.

Так, 18 травня 2023 року, близько 16:00 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні житлового будинку ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 18 травня 2023 року, близько 16:00 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у кімнаті житлового будинку ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , де на підвіконні лежали грошові кошти, скориставшись відсутністю уваги власника будинку, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, із підвіконня таємно викрав грошові кошти, а саме: десять купюр номіналом по 200 гривень на загальну суму 2000 (дві тисячі) гривень, які в подальшому заховав їх у кишеню штанів у які був одягнений.

Із викраденими грошовими коштами, ОСОБА_4 , покинув місце вчинення злочину та отримав реальну можливість розпорядитися ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2000 (дві тисячі) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурором, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 21 травня 2023 року оголошено угоду про визнання винуватості, укладену 12 червня 2023 року в смт Козова Тернопільської області між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди, прокурор Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочині.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме 5 (п`ять) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, застосуванням ст. 76 КК України та покладенням на нього обов`язків визначених судом.

За змістом угоди, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані вимоги законодавства, така укладена у його присутності, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в ній покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 , у підготовчому засіданні не заперечував щодо затвердження угоди. Підтвердив, що обвинуваченим кримінальним правопорушенням заподіяна шкода повністю відшкодована, крім того повідомив суду, що жодних претензій матеріального та іншого характеру до обвинуваченого не має та мати не буде.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, потерпілого, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 12.06.2023 з наступних підстав.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, а також особливо тяжких злочинів, у випадках, передбачених п. п. 2, 3 ч. 4 ст. 469 КПК України.

Подана на затвердження суду угода про визнання винуватості відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України.

Суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, що виразився таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину та розкаюється у скоєному, повністю розуміє правові наслідки укладання та затвердження угоди, підтверджує, що укладення даної угоди сторонами є добровільним.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставин для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Узгоджене в угоді покарання обвинуваченого, на думку суду, відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та є достатнім та необхідним для його виправлення й попередження вчинення інших кримінальних правопорушень.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 12.06.2023 в смт Козові Тернопільської області між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні міри покарання із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком суд також враховує, що ОСОБА_4 , згідно характеризуючи даних, наданих Козівською селищною радою, за місцем проживання характеризується позитивно, зауважень та скарг зі сторони жителів не надходило, згідно довідки КНП "Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради" на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно обвинувального акту, наявні судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи, вартість якої складає 1434гривні, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах кримінального провадження №0000161.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженню не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Підстав для зміни чи скасування раніше обраного ОСОБА_4 , запобіжного заходу, судом не встановлено, а тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому слід залишити до набрання вироком законної сили, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 червня 2023 року, укладену між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000161 від 21 травня 2023 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, але не більше двох місяців з дня ухвалення вказаного вироку, тобто до 13 серпня 2023 року.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора або суду;

2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає - с. Вівся Тернопільського району, Тернопільської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням умов запобіжного заходу покласти на відділ поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи вартість у розмірі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі, нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, у якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ірина БРАТКІВ