УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 106/10038/2012

провадження №51-3452км18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на окрему постанову Євпаторійського міського суду АР Крим від 26 вересня 2013 рокута ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 28 січня 2014 року у кримінальній справі стосовно ОСОБА_7 .

Зміст оскаржуваних судових рішень та встановлені судами обставини

За вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 26 вересня 2013 року ОСОБА_7 виправдано за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365-1, ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 366 КК України за недоведеністю вини.

Судом першої інстанції за результатами розгляду кримінальної справи винесено окрему постанову на підставі ст. 23-2 КПК України 1960 року від 26 вересня 2013 року, якою зазначено про необхідність довести до відома Генерального прокурора України про безвідповідальне і недбале відношення до своїх службових обов`язків старшого слідчого прокуратури м. Євпаторія ОСОБА_6 , які призвели до порушення норм КПК України при розслідуванні кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.365-1, ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.366 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 28 січня 2014 року апеляцію старшого слідчого прокуратури м. Євпаторія АР Крим ОСОБА_6 залишено без задоволення, а окрему постанову Євпаторійського міського суду АР Крим від 26 вересня 2013 року стосовно старшого слідчого прокуратури м. Євпаторія ОСОБА_6 залишено без зміни.

Указану окрему постанову та ухвалу апеляційного суду слідчий ОСОБА_6 оскаржив у касаційному порядку.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), який на той час діяв як суд касаційної інстанції, постановою судді від 21 березня 2014 року витребував матеріали кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 .

Відповідно до п.15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, з урахуванням положень, передбачених пунктами 4, 6 §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, касаційну скаргу передано до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

З моменту відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою слідчого ОСОБА_6 до 08 лютого 2023 року (дати ухвалення постанови про призначення касаційного розгляду) ВССУ і Верховний Суд вживали заходів щодо отримання матеріалів цієї кримінальної справи, однак у зв`язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим і м. Севастополя витребувана справа на адресу Верховного Суду до теперішнього часу не надійшла.

Беручи до уваги значний час, що минув з моменту звернення ОСОБА_6 до суду касаційної інстанції, зміст питань, порушених у касаційній скарзі, й особливості процедури касаційного перегляду, а також те, що в матеріалах касаційного провадження наявні копії судових рішень, які оскаржуються, Верховний Суд дійшов висновку про можливість здійснення касаційного розгляду за документами і матеріалами, поданими слідчим ОСОБА_6 , оскільки в цьому конкретному випадку таких документів і матеріалів буде достатньо для ухвалення відповідного судового рішення.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі слідчий ОСОБА_6 виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про скасування окремої постанови та ухвали апеляційного суду.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що окрема постанова від 29.09.2013 винесена Євпаторійським міським судом без законних на те підстав, тобто з порушенням вимог ст. ст. 23-2, 273 і 340 КПК України, вона не містить короткого змісту судовою рішення, конкретних встановлених судом порушень закону, тобто є необґрунтованою і невмотивованою, що є порушенням вимог п. З і п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.03.2008 року «Про практику винесення судами окремих ухвал (постанов) у кримінальних справах».

При ухваленні оскаржуваних рішень Євпаторійським міським судом та Апеляційним судом АР Крим було допущено порушення конституційних засад та основоположних засад кримінального процесу.

Так, судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано зроблено висновок про «низький рівень професійних знань кримінально-процесуальних законів», а також неналежне виконання старшим слідчим прокуратури м. Євпаторії АР Крим, вимог ст. ст. 94, 97, 98 КПК України в редакції 1960 року. Вважає, що суд першої інстанції повинен був указати, в чому конкретно полягають встановлені порушення закону, які саме права громадян порушено або зазначити причини й умови, що сприяли вчиненню злочину, але аж ні як не мав права оцінювати його професійні та ділові якості як працівника органів прокуратури України, а суд апеляційної інстанції не зазначив підстави, з яких його апеляція визнана необґрунтованою, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, а саме ст. 377 КПК України 1960 року.

Позиції інших учасників судового розгляду щодо поданої касаційної скарги

У судовому засіданні прокурор просив касаційне провадження за касаційною скаргою колишнього слідчого ОСОБА_6 закрити.

Інших учасників повідомлено про день і час касаційного розгляду через оголошення на вебсайті Суду, що розміщений на порталі «Судова влада України», однак вони в судове засідання не з`явилися.

Мотиви Суду

ОСОБА_6 подав свою касаційну скаргу на окрему постанову Євпаторійського міського суду АР Крим від 26 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 28 січня 2014 року, у якій не погоджується з безпідставним та необґрунтованим висновком судів про низький рівень його професійних знань кримінально-процесуальних законів, а також неналежне виконання ним, як старшим слідчим прокуратури м. Євпаторії АР Крим, вимог ст. ст. 94, 97, 98 КПК України в редакції 1960 року, при розслідуванні кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.365-1, ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.366 КК України.

Згідно з інформацією, викладеною у листі Прокуратури автономної республіки Крим та міста Севастополя від 05 квітня 2023 року, Рішенням Ради національної безпеки І оборони України від 23.03.2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої територіїАР Крим та міста Севастополя в інші регіони України», введеним в дію Указом Президента України № 339/2014 від 24.03.2014 року, визнано доцільною передислокацію правоохоронних органів з указаних територій в інші регіони України.

У подальшому, наказом виконувачаобов`язків Генерального прокурора України № 33ш від 12.06.2014 року прокуратуру Автономної Республіки Крим лише де-юре передислоковано до м. Києва, а в її структурі та штатному розписі ліквідовано усі місцеві прокуратури, в тому числі прокуратуру м. Євпаторія. Прокуратура міста Севастополя та підпорядковані їй місцеві прокуратури з півострову Крим не передислоковувалися та припинили свою діяльність.

Згодом, згідно з пунктом 3 розділу ІПорядку організації діяльності органів прокуратури у зв`язку з тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, затвердженого наказом Генеральної України від 23.12.2015 року № 414, функції прокуратури міста Севастополя покладено на прокуратуру Автономної Республіки Крим.

Відповідно до наказу Генерального прокурора № 414 від 08.09.2020 року «Про день початку роботи обласних прокуратур» з 11.09.2020 року розпочала свою діяльність прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Слід відмітити, що жоден працівник органів прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, в тому числі й старший слідчий прокуратури м. Євпаторія ОСОБА_6 , після тимчасової окупації півострова не був працевлаштований у передислокованій прокуратурі Автономної Республіки Крим (у подальшому - прокуратурі Автономної Республіки Крим та міста Севастополя).

Наказом Генерального прокурора України №13 дк від 01.12.2014 року ОСОБА_6 був звільнений з органів прокуратури з позбавленням класного чину за порушення «Присяги працівника прокуратури», а з листопада 2018 року, відповідно до ст. 40-4 «Федерального Закона РФ «О прокуратуре Российской Федерации» прийняв присягу прокурора, вступив на службу до органів прокуратури так званої «Республіки Крим», давши при цьому клятву дотримуватись Конституції російської федерації, законів та міжнародних зобов`язань російської федерації, тим самим, почав нести службу у незаконно-створеному органі та виконувати функції та повноваження прокурора, передбачені Конституцією та законами іншої держави, займаючи вказану посаду клопотав перед судом щодо обрання запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою для українських військових моряків, які були захоплені у полон.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000055 від 17.11.2021 року, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України (діяння, умисно вчинене громадянином України та направлене на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000055 від 17.11.2021 року.

Згідно з ст. 23-2 КПК України 1960 року окрему ухвалу (постанову) може бути також винесено при виявленні судом порушень прав громадян та інших порушень закону, допущених при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом.

Не пізніш як у місячний строк по окремій ухвалі (постанові) має бути вжито необхідних заходів і про результати повідомлено суд, що виніс окрему ухвалу (постанову).

Метою постановлення окремої ухвали судом першої інстанції є вжиття відповідних заходів реагування Генеральним прокурором України на безвідповідальне і недбале відношення до своїх службових обов`язків, які призвели до порушення норм КПК України, допущених при розслідуванні кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 .

У касаційній скарзі ОСОБА_6 оспорював висновки судів щодо його професійної діяльності і компетенції, ефективного здійснення ним розслідування у кримінальній справі та виконання ним посадових обов`язків як старшого слідчого прокуратури Автономної Республіки Крим.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 наразі не є працівником правоохоронних органів України, оскільки він у 2014 році звільнений з органів прокуратури з позбавленням класного чину за порушення «Присяги працівника прокуратури».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що розгляд по суті касаційної скарги ОСОБА_6 не відповідатиме визначеній кримінально-процесуальним законом меті постановлення такого виду судового рішення як окрема ухвала щодо вжиття відповідних заходів реагування стосовно останнього, тому Суд дійшов висновку, що за таких обставин касаційне провадження слід закрити.

Керуючись статтями 379, 394-396, 400-2 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, п. 15 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, пунктами 4, 6 § 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на окрему постанову Євпаторійського міського суду АР Крим від 26 вересня 2013 рокута ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 28 січня 2014 року у кримінальній справі стосовно ОСОБА_7 закрити.

Ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3