Справа № 635/7007/23
Провадження № 1-кс/635/1059/2023
16 серпня 2023 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,
в провадження слідчого судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому прокурор просить суд накласти арешт на майно із забороною відчуження, користування та розпорядження, яке було вилучено 08.08.2023 під час огляду місця події поблизу будинку АДРЕСА_1 , а саме: - диван двоспальний чорного кольору, та просить суд розглянути клопотання за відсутності прокурора.
Клопотання обґрунтовано тим, що 01.08.2023 о 10:27 до ЧЧ відділення поліції № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що в період з травня 2022 по вересень 2022 невстановлена особа здійснила крадіжку дивану за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдала матеріальну шкоду ОСОБА_4 .
При проведенні огляду місця події 08.08.2023, слідчим поблизу будинку № 57 по вул. Першотравневій, с. Веселе, Харківського району, Харківської області, виявлено та вилучено диван двоспальний чорного кольору.
На теперішній час вказані речові докази знаходяться в ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів 30.
Дослідивши надані суду матеріали, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. ч. 1,2,3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В даному випадку прокурор звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одною із основних вимог, що пред`явлені законом до речових доказів, є можливість їх використання в якості доказів.
В даному випадку слід враховувати положення п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Як вбачається із наданих суду матеріалів, диван був вилучений і оглянутий під час огляду місця події злочину, яке розташоване біля будинку АДРЕСА_1 . Господарем цього будинку є ОСОБА_5 , яка була присутня при проведенні даної слідчої дії. Між тим, перед оглядом місця події злочину ця особа допитана в якості свідка та пояснила, що диван перебував в її будинку. Матеріали, надані суду не містять відомості про те, яким чином зазначений диван був вилучений із будинку та переміщений в місце його огляду. Із переглянутого відеоматеріалу вбачається, що розміри дивану виключають можливість його переміщення самою власницею житла із будинку за межі подвір`я з метою його добровільної видачі. Крім того, постанова слідчого від 8 серпня 2023 року містить посилання на проведення обшуку. Із досліджених матеріалів не можливо встановити той факт, як саме у будинку був виявлений даний речовий доказ, а його розмірі та вигляд свідчать про те, що диван переміщений із будинку безпосередньо перед проведення огляду місця події. Особи, що проводили таке переміщення в матеріалах не зазначені, що беззаперечно доводить факт проникнення слідчого безпосередньо до житла для виявлення та вилучення такого майна.
Статтею 233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, оскільки докази законності проникнення у житло відсутні, клопотання про надання дозволу на проведення огляду будинку до суду не направлялось, процедура проведення огляду місця події злочину свідчить про об`єктивну неможливість власницею житла добровільно видати та перемістити на подвір`я диван, а прокурором не надано доказів законності вилучення із будинку речового доказу, суд вважає, що речовий доказ, на який прокурор просить суд накласти арешт не відповідає вимогам ст. 98 КПК України як доказ, що отриманий в результаті здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу з порушенням його суттєвих умов. Сама процедура проведення огляду місця події, на думку суду, є лише спробою органів досудового розслідування штучно створити враження законності процедури вилучення майна, але така процедура не має розумного пояснення перебігу подій, пов`язаних із виявленням місця знаходження майна у будинку та вилучення такого майна із житла особи.
Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів.
Слідчий суддя: ОСОБА_1