Справа № 459/1985/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/633/23 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , -

встановила:

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 11 травня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 11.05.2023 року.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 22.06.2018 року, 01.08.2018 року - скасовано.

Вирішено питання з речовими доказами.

Заставу внесену за ОСОБА_6 в розмірі 42 040,00 грн. (підтверження про внесення 02.10.2020 року) після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_10 .

Згідно вироку, 24.05.2018 року близько 05.00 годин ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна та мету незаконного збагачення, діючи з корисливим мотивом знаходячись поряд із будинком АДРЕСА_2 , таємно, діючи повторно, шляхом розбиття заднього пасажирського вікна автомобіля марки «Сіат» д.н.з. НОМЕР_1 , викрав з салону вказаного автомобіля належні гр. ОСОБА_11 навігатор марки «Гармін нуві 50» вартістю 3150 гривень, навігатор марки «Лександ СА 5 ХД» вартістю 2418 гривень, відеореєстратор марки «Карвей Ф30» вартістю 1056 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 6624 гривні, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, таким чином повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, 29 травня 2018 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка», що по вул.Івасюка, 20 в м.Червоноград, Львівської області, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, із торгового залу магазину «Рукавичка», що по вул.Івасюка, 20 в м.Червоноград, Львівської області, викрав три пачки кави марки «Якобс Монарх Інтенс» вагою 230 грам, вартістю 71 гривні 20 копійок кожна, дві пачки кави марки «Барісті Італійська Обсмажена» вагою 240 грам, вартістю 45 гривень 46 копійок кожна, після чого не розрахувавшись за товар покинув приміщення магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на суму 304 гривні 52 копійки, таким чином повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, 19.06.2018 року близько 01 год ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, за допомогою невстановленого предмету, пошкодив метало-пластикове вікно квартири АДРЕСА_3 , та незаконно проник у вказане приміщення, звідки викрав дві металеві драбини загальною вартістю 5 000 гривень, перфоратор марки «Стерн» вартістю 1000 гривень, перфоратор марки «Козір» вартістю 800 гривень, болгарку марки «ДВТ» вартістю 800 гривень, болгарку зеленого кольору вартістю 600 гривень, шаблеву пилу марки «Євротек» вартістю 650 гривень, шуруповерт марки «Протон» вартістю 1000 гривень, дрелька марки «Інтертул» вартістю 900 гривень, лазерний рівень марки «Інтертул» вартістю 800 гривень, вийшов із приміщення квартири та покинув місце події, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 11 550 гривень, таким чином повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, 23.07.2018 року близько 01 год. ОСОБА_6 , маючи прямий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за допомогою невстановленого предмету, пошкодив метало-пластикове вікно прибудинкової будівлі, що за адресою АДРЕСА_4 , та незаконно проник у вказане приміщення, звідки викрав мотокосу марки «Форте» 1500 грн, бензокосу марки «Костер» 1200 грн, обрізний станок 1200 грн, лентову пилу вартістю 500 грн, болгарку вартістю 400 гривень, електролобзик 500 гривень, дрель вартістю 400 гривень, які належать ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду 5 700 (п`ять тисяч сімсот) гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд, таким чином повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникнення у житло, тобто злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

На вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 11.05.2023 стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням не врахував обставин вчинення ним злочинів, їх тяжкості, даних про особу обвинуваченого, не надав цим обставинам оцінку в їх сукупності, належних та достатніх мотивів прийнятого рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у вироку не навів.

Вважає, що з огляду на неодноразові судимості ОСОБА_6 за злочини проти власності та відбуті ним реальні покарання у виді позбавлення волі, у вироку судом не зазначено достатніх та переконливих даних, які б слугували підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним злочинів можливе без відбування покарання.

Наголошує, що суд не надав відповідної оцінки даним про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема тому, що він раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, маючи непогашену судимість, відразу після відбуття покарання за попереднім вироком, вчинив нові злочини проти власності, у тому числі тяжкі. Зазначені обставини виключно негативно характеризують особу обвинуваченого та викликають обґрунтований сумнів в можливість його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів без відбування покарання.

Звертає увагу, що суд врахував як обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття. Водночас, щире каяття повинно ґрунтуватись на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, бажанні виправити ситуацію, що склалася. Однак, неодноразове притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, вчинення нових злочинів такої ж категорії через незначний час після звільнення з установи відбування покарання (перший злочин вчинено через 19 днів після звільнення), свідчить про те, що належних висновків він не зробив, а щирість висловленого ним каяття викликає обґрунтований сумнів. Відтак, зазначена обставина не може бути врахована як пом`якшуюча.

Наполягає, що покликання суду у вироку на добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, наявність письмово оформленої позиції потерпілих щодо призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України та відсутністю у них претензій не можна вважати достатнім обґрунтуванням звільнення особи від покарання з випробуванням.

На апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав заперечення, просить таку залишити без задоволення, вирок без змін. Вказує, що ОСОБА_6 , щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, потерпілі надали заяви про відшкодування їм шкоди та просили не позбавляти обвинуваченого волі, простили його; ОСОБА_6 є єдиним доглядачем за братом інвалідом 2Ї групи та літніми батьками, є також інвалідом другої групи, займається волонтерською діяльністю, має позитивні характеристики та декілька подяк від ЗСУ. Звертає увагу, що ОСОБА_6 наразі вдало соціалізувався - працевлаштувався, більше 5 років веде законослухняний та добропорядний спосіб життя. Засуджений вже став на шлях виправлення та перевиховання, без ізоляції від суспільства. З моменту вчинення злочинів, у якому ОСОБА_6 щиро кається, минув значний проміжок часу.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу частково, думку обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в справі доказами в їх сукупності та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Як встановлено колегією суддів, 24.05.2018 року близько 05.00 годин ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна та мету незаконного збагачення, діючи з корисливим мотивом знаходячись поряд із будинком АДРЕСА_2 , таємно, діючи повторно, шляхом розбиття заднього пасажирського вікна автомобіля марки «Сіат» д.н.з. НОМЕР_1 , викрав з салону вказаного автомобіля належні гр. ОСОБА_11 навігатор марки «Гармін нуві 50» вартістю 3150 гривень, навігатор марки «Лександ СА 5 ХД» вартістю 2418 гривень, відеореєстратор марки «Карвей Ф30» вартістю 1056 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 6624 гривні, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, таким чином повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, 29 травня 2018 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка», що по вул.Івасюка, 20 в м.Червоноград, Львівської області, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, із торгового залу магазину «Рукавичка», що по вул.Івасюка, 20 в м.Червоноград, Львівської області, викрав три пачки кави марки «Якобс Монарх Інтенс» вагою 230 грам, вартістю 71 гривні 20 копійок кожна, дві пачки кави марки «Барісті Італійська Обсмажена» вагою 240 грам, вартістю 45 гривень 46 копійок кожна, після чого не розрахувавшись за товар покинув приміщення магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на суму 304 гривні 52 копійки, таким чином повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, 19.06.2018 року близько 01 год ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, за допомогою невстановленого предмету, пошкодив метало-пластикове вікно квартири АДРЕСА_3 , та незаконно проник у вказане приміщення, звідки викрав дві металеві драбини загальною вартістю 5 000 гривень, перфоратор марки «Стерн» вартістю 1000 гривень, перфоратор марки «Козір» вартістю 800 гривень, болгарку марки «ДВТ» вартістю 800 гривень, болгарку зеленого кольору вартістю 600 гривень, шаблеву пилу марки «Євротек» вартістю 650 гривень, шуруповерт марки «Протон» вартістю 1000 гривень, дрелька марки «Інтертул» вартістю 900 гривень, лазерний рівень марки «Інтертул» вартістю 800 гривень, вийшов із приміщення квартири та покинув місце події, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 11 550 гривень, таким чином повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, 23.07.2018 року близько 01 год. ОСОБА_6 , маючи прямий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за допомогою невстановленого предмету, пошкодив метало-пластикове вікно прибудинкової будівлі, що за адресою АДРЕСА_4 , та незаконно проник у вказане приміщення, звідки викрав мотокосу марки «Форте» 1500 грн, бензокосу марки «Костер» 1200 грн, обрізний станок 1200 грн, лентову пилу вартістю 500 грн, болгарку вартістю 400 гривень, електролобзик 500 гривень, дрель вартістю 400 гривень, які належать ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду 5 700 (п`ять тисяч сімсот) гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд, таким чином повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникнення у житло, тобто злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

За змістом статей 408, 420 КПК України погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Водночас за приписами 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Так, постановляючи по справі вирок, суд, в порушення вимог ст.370 КПК України, на переконання колегії суддів, необгрунтовано застосував положення статей 75, 76 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, вирішуючи ж питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції лише зазначив, що останній щиро жаліє з приводу вчиненого, позицію потерпілих щодо призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України, повне відшкодування завданих збитків та відсутність претензій.

Разом з тим, суд в достатній мірі не врахував, те що злочини, за вчинення яких обвинувачується ОСОБА_6 , відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, відповідно до ст.12 КК України, вчинені з корисливих мотивів, останній був раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, маючи непогашену судимість, відразу після відбуття покарання за попереднім вироком, вчинив нові злочини проти власності, у тому числі тяжкі.

Наведені обставини свідчать про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків, будучи раніше засудженим, продовжив злочинну діяльність, відтак призначене судом поркарання з застосуванням ст. 75 КК України, буде для ОСОБА_6 неефективними, не сприятиме виправленню обвинуваченого і попередженню вчинення ним нових злочинів.

Відтак, висновки місцевого суду про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства є передчасними та необґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що суд при призначенні ОСОБА_6 покарання безпідставно застосував положення статтей 75, 76 КК України, які передбачають за певних умов можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

За наведених обставин, досягнення мети покарання можливе лише за умов ізоляції ОСОБА_6 від суспільства.

З огляду на вищевикладене, оскаржуваний вирок місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі статтей 75, 76 КК України підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого з постановленням в цій частині нового вироку.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів приймає до уваги обставини, що згідно ст.65 КК України підлягають врахуванню, а саме тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_6 , який є особою молодого віку, не має постійного місця праці, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, приймає активну участь у волонтерській діяльності, забезпеченні військових транспортними засобами. Водночас, колегія суддів враховує, що обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття та повне відшкодування шкоди всім потерпілим. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України не встановлено та вважає за доцільне призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, яке обвинувачений має відбувати реально.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до нетяжних злочинів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Приписами ч. 5 ст. 74 КК України передбачено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України вчинено 24.05.2018 р., 29.05.2018 р.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального на день розгляду судом апеляційної інстанції оскарженого вироку, минуло більше 5 років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до відповідальності обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, передбачений ст. 49 КК України.

ОСОБА_6 не звертався з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Згідно з ч.8 ст.284 КПК України звільнення особи від кримінальної відповідальності можливо тільки за її згодою та на підставі відповідного клопотання.

За відсутності відповідного клопотання, а також згоди обвинуваченого на застосування щодо нього положень ст.49 КК України суд вправі звільнити особу лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

У кримінальних провадженнях № 463/5277/16-к, № 729/1480/13-к Верховний Суд, відповідно у постановах від 20 березня 2018 року та 10 квітня 2018 року зазначав, що для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України необхідна згода обвинуваченого на це, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід задоволити частково, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 скасувати та постановити в цій частині новий вирок. У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 615, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 185 КК України скасувати в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Виключити із резолютивної частини вироку призначення покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Строк відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання та взяття під варту.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення тримання під вартою з 28.09.2020 р. по 02.10.2020 р.

Врешті вирок залишити без змін.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4