Справа № 683/385/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що згідно указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено режим воєнного стану, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє указом Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року на 90 діб, після спільного вживання в ніч з 27 на 28 грудня 2022 року в гостьовій кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 алкогольних напоїв з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , під час якого у ОСОБА_5 випав за диван мобільний телефон марки «Huawei Y52019», знаючи, що вказаний телефон належить ОСОБА_5 , незважаючи на його попередні претензії щодо зникнення та повернення йому мобільного телефону, 28 грудня 2022 року близько 20 години, перебуваючи в гостьовій кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 , виявив вказаний телефон за диваном, після чого, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно заволодів ним, викравши таким чином мобільний телефон марки «Huawei Y52019», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 1933 грн. 33 коп. із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 130 грн., яким користувався до моменту видачі працівникам поліції, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2063 грн. 33 коп.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими судом доказами.

Зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , який своє вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що в ніч з 27 на 28 грудня 2022 року за місцем його проживання по АДРЕСА_2 він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. У ОСОБА_5 із собою був мобільний телефон марки «Huawei Y52019», який лежав на столі і на якому була увімкнена музика. Біля 01 години 28 грудня 2022 року вони лягли спати, а біля 05-06 години ранку ОСОБА_5 та ОСОБА_7 його розбудили і запитали де телефон ОСОБА_5 , на що він відповів, що не знає. Тоді ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали шукати телефон у будинку, ОСОБА_7 дзвонив зі свого мобільного телефону та номер телефону ОСОБА_5 , телефон був увімкнений, оскільки йшов виклик, однак дзвінка чути не було. Через 3-4 дня він знайшов належний ОСОБА_5 телефон за диваном у тій кімнаті, де спали ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Телефон був вимкнений і він його зарядив за допомогою свого зарядного пристрою. Після цього він вийняв із телефону сім-карту та вставив свою сім-карту, намагався розблокувати телефон, однак не зміг. Про те, що він знайшов телефон, він нікому не повідомляв. Телефон він утримував у себе близько тижня і ОСОБА_5 не повертав, оскільки після операції не міг ходити. Зазначає, що телефон він знайшов, умислу на його викрадення не мав і телефоном не користувався.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що в ніч з 27 на 28 грудня 2022 року він разом із ОСОБА_7 знаходились в будинку по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , та вживали з останнім алкогольні напої. Зазначає, що він мав із собою телефон марки «Huawei Y52019», який лежав на столі, був увімкнений і на ньому грала музика, дзвінок на телефоні теж був увімкнений. Пам`ятає, що першим заснув ОСОБА_7 , а потім він. Коли вони прокинулись, то телефону на столі не було. Тоді вони розбудили ОСОБА_6 і запитали чи не брав він телефон, на що той відповів, що не брав. Через декілька днів про викрадення телефону він повідомив поліцію.

Показання потерпілого ОСОБА_5 підтвердив також допитаний судом свідок ОСОБА_7 . Зокрема, свідок показав, що в ніч з 27 на 28 грудня 2022 року він разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у будинку по АДРЕСА_2 вживали алкогольні напої. У ОСОБА_5 був із собою мобільний телефон марки «Huawei Y52019», який весь вечір лежав на столі із увімкненою музикою. Потім вони заснули, а телефон залишався на столі. Коли вони з ОСОБА_5 прокинулись, то телефону на столі не було, вони розбудили ОСОБА_6 і просили його повернути телефон, однак він говорив, що телефону не брав. Після цього, вони з ОСОБА_5 шукали телефон у будинку, однак його ніде не було. У будинку також знаходився дід ОСОБА_6 ОСОБА_9 , який вказував, що до будинку ніхто не заходив. Також із належного йому телефону він набирав номер телефону ОСОБА_5 , однак виклик йшов, а дзвінка чути не було. Тоді вони з ОСОБА_5 взяли належний ОСОБА_6 мопед і сказали, що віддадуть йому мопед, коли він віддасть телефон.

Окрім того, винуватість ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення доводиться:

- даними протоколу про прийняття заяви ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення від 17 січня 2023 року, у якій останній повідомив про вчинення невідомою особою в ніч з 27 на 28 грудня 2022 року крадіжки належного йому мобільного телефону марки «Huawei Y52019», який знаходився у вітальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 ;

- заявою ОСОБА_6 від 17 січня 2023 року, у якій він власноручно зазначив про видачу працівникам поліції мобільного телефону марки «Huawei Y52019» у корпусі коричневого кольору, який він викрав 28 грудня 2022 року у ОСОБА_10 під час спільного вживання алкогольних напоїв;

- даними протоколу огляду від 17 січня 2023 року з фототаблицею, у якому зафіксовано факт видачі ОСОБА_6 працівникам поліції у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 мобільного телефону марки «Huawei Y52019» у корпусі коричневого кольору без сім-карти;

- даними протоколу огляду місця події від 24 січня 2023 року та фототаблиці, що є додатком до цього протоколу, з яких встановлено, що місцем вчинення кримінального правопорушення є гостьова кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 ;

- висновком товарознавчої експертизи №ЕС-19/123-23/848-ТВ від 25 січня 2023 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Huawei Y52019» у корпусі коричневого кольору, оперативна пам`ять 2Гб, внутрішня пам`ять 16 Гб, станом на 28 грудня 2022 року становила 1933 грн. 33 коп.;

- даними довідки ФОП ОСОБА_13 від 19 січня 2023 року, згідно якої вартість сім-карти ПрАТ «Київстар» станом на 28 грудня 2022 року становила 130 грн.;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_6 від 30 січня 2023 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії, згідно яких ОСОБА_6 на місці події у житловому будинку АДРЕСА_2 , вказав на гостьову кімнату, де в ніч з 27 на 28 грудня 2022 року він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої, вказав на стіл, де лежав телефон ОСОБА_5 та на диван, за яким він в подальшому виявив мобільний телефон марки «Huawei Y52019», власником якого є ОСОБА_5 .

Кожен з наведених доказів підтверджує визначені ст.91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто ці докази є належними.

Кожен з цих доказів отриманий в порядку, встановленому КПК України, а тому ці докази є допустимими.

Сумнівів у достовірності цих доказів у суду не має, адже усі вони повністю узгоджуються між собою.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність у нього умислу на таємне викрадення чужого майна, оскільки він знайшов телефон, є безпідставними з огляду на наступне.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна(ст.185 КК України).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року у справі №464/2889/20, провадження №51-2989км22.

Із показань потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 вбачається, що місцезнаходження мобільного телефону до його заволодіння обвинуваченим було відомо потерпілому, а після - ні, внаслідок чого потерпілий повідомив у поліцію.

При цьому, поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 беззаперечно вказує про спрямованість його умислу саме на крадіжку мобільного телефону, оскільки ОСОБА_6 знав власника мобільного телефону і будь-яких перешкод повернути знайдений телефон у нього не було, тим більше, що потерпілий неодноразово звертався до ОСОБА_6 і просив повернути йому телефон, однак останній не реагував. Фактично мобільний телефон не вибував із володіння потерпілого, який чітко знав де він його залишив, і не виявивши його зранку у тому місці, він одразу ж звернувся до ОСОБА_6 із вимогою повернути телефон, а після того, як останній не реагував - заявив про крадіжку у поліцію.

Заслуговує на увагу і той факт, що ОСОБА_6 повернув мобільний телефон лише на вимогу працівників поліції, через тривалий час, а до того користувався телефоном, замінив сім-карту, яка була у телефоні на свою, зарядив телефон та намагався його розблокувати, відтак наведені обставини, у своїй сукупності, повністю спростовують доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на крадіжку телефону.

Таким чином, сукупність належних та допустимих доказів, досліджених у судовому засіданні, доводить, що ОСОБА_6 мав умисел на вчинення крадіжки, а його дії містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-якими психічними захворюваннями чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно, тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

При цьому, згідно обвинувального акту обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , стороною обвинувачення зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватись конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку із наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 не визнав своєї вини у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи, що телефон він знайшов і умислу на викрадення телефону у нього не було, заподіяну шкоду не відшкодував, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, що не узгоджується із вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

З огляду на викладене, суд не вбачає у поведінці ОСОБА_6 щирого каяття, яке б могло пом`якшити йому покарання.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Не визнання ОСОБА_6 своєї вини та видача мобільного телефону працівникам поліції лише на їх вимогу не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, не працює, не одружений, будь-яких осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, завдану потерпілому шкоду не відшкодував, своєї вини у вчинені злочину не визнав, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину - крадіжки мобільного телефону.

Визначаючи вид покарання ОСОБА_6 , суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер і обсяг вчиненого злочину та його наслідки, усі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення злочину, відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, думку потерпілого ОСОБА_5 , який при призначенні покарання покладається на думку суду, і приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.4 ст.185 КК України, з реальним його відбуванням.

На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 слід залишити у виді тримання під вартою, адже він засуджується до реального покарання у виді позбавлення волі, ухилявся від суду та порушив застосований відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, перебував у розшуку, а тому перебуваючи на волі, обвинувачений може продовжувати ухилятись від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ст.72 КК України ОСОБА_6 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 25 травня 2023 року (дата постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №ЕС-19/123-23/848-ТВ від 25 січня 2023 року в сумі 755 грн. 12 коп. у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368, 370, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 15 червня 2023 року, зарахувавши в цей строк на підставі ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 25 травня 2023 року по 14 червня 2023 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 755 грн. 12 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2023 року на мобільний телефон марки «Huawei Y52019» у корпусі коричневого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 , скасувати.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Huawei Y52019» у корпусі коричневого кольору, який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Авіаторів,2 в м. Старокостянтинів Хмельницької області, повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: