490/5762/23 17.07.2023
н/п 1-кп/490/693/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5762/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000682 від 19 травня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працює, неодружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним про Указ Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану" з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", та Указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію", всупереч вимогам статі 65 Конституції України, статей 1, 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу України" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, статі 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, та Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року №69-2022, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який повинен виконувати кожен громадянин України, маючи намір ухилитись від мобілізації, будучи придатним за станом здоров`я, не маючи правових підстав для відстрочки від призову за мобілізацією, достовірно знаючи про призов, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ухилився від виконання свого конституційного обов`язку, а саме своєчасно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого направлення до військової частини за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , 24 квітня 2023 року він за відповідною повісткою прибув до зазначеного центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

24 квітня 2023 року ОСОБА_3 за результатами проведення медичного огляду, військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано придатним до військової служби та належним чином у встановленому законом порядку повідомлено про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови від призову для проходження військової служби під час мобілізації.

Окрім того, в цей же день ОСОБА_3 , під особистий підпис, було вручено повістку про необхідність прибути 26 квітня 2023 року о 08:00 год., до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою призову на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України, на відправку в команду НОМЕР_1 .

Проте, ОСОБА_3 вирішив проігнорувати вищезазначені вимоги щодо призову на військову службу за мобілізацією та в день, визначений повісткою, а саме 26 квітня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не з`явився.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

22 червня 2023 року між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000682 від 19 травня 2023 року.

Згідно з угодою, ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування ОСОБА_3 активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся, протиправними діями вказаної особи не спричинено тяжких наслідків та матеріальної шкоди.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ст.336 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесений до категорії нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угода про визнання винуватості може бути укладена.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.4 ст.474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням: тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину; особи ОСОБА_3 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неодружений, офіційно не працює, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, не лікувався; наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижують ступінь тяжкості злочину, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.314, ч.1 ст.369, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000682 від 19 травня 2023 року, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1