Справа № 642/2963/22
Провадження № 1-кп/642/324/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за№ 0000085 від 16.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, одруженого, офіційно непрацюючого, з вищою освітою, який не має на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що факту відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не було, 14 лютого 2023 року о 20 годині 00 хвилин зателефонував на екстрений номер поліції «102» і повідомив оператору завідомо неправдиву інформацію про грабіж, який було вчинено відносно ОСОБА_5

15.02.2023 відомості щодо вказаного кримінального правопорушення і внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 а попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

У ході досудового розслідування по даному провадженню факт відкритого заволодіння чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не підтвердився, та провадження було закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 повідомив, що 14.02.2023 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4 та під час зустрічі того ж дня попросив його за грошову винагороду зламати йому ногу для комісування із Збройних сил України, на що останній дав свою згоду, та в подальшому повідомив у поліцію, що троє невідомих, в умовах воєнного стану, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, заволоділи грошовими коштами у сумі 2000 гривень, що належать ОСОБА_5 .

Проте, 15 лютого 2023 року в період часу з 12 години 30 хвилин по 13 тину 35 хвилин ОСОБА_4 під час допиту його у якості свідка у кримінальному провадженні № 0000275 від 15.02.2023 за ч. 4 ст. 186 КК України, будучи письмово, під особистий підпис, попередженим про кримінальну відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу за ст. 384 КК України, достовірно знаючи, що факт злочину не мав місця, і розуміючи, що чинить протиправно, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, надав оперуповноваженому СКП ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області завідомо неправдиві показання про те, що 14.02.2023 близько 20 години 00 хвилин останній проїжджав по вулиці Коцарська у м. Харкові та на перехресті вулиць Євгена Котляра та Коцарська побачив, що на тротуарі лежать чоловік з правого боку від дороги й від того місця в протилежний бік біжать троє невідомих осіб, які одягнуті в чорний спортивний одяг. У подальшому ОСОБА_4 зупинився біля лежачого чоловіка, посадив його до себе в машину, та викликав наряд поліції. Правильність власних показів останній засвідчив власним підписом у протоколі допиту свідка.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 384 КК України, тобто завідомо неправдивому показанні свідка, поєднаному з обвинуваченням у тяжкому злочині, вчиненому з корисливих мотивів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 384 КК України тобто завідомо неправдивому показанні свідка, поєднаному з обвинуваченням у тяжкому злочині, вчиненому з корисливих мотивів.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання визначає тяжкість кримінального правопорушення, враховуючи характер, обставини вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 384 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії не тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак особи, щодо якої ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини, також враховує його відношення до скоєного, засудження своєї протиправної поведінки та щире каяття у вчиненому. При цьому суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за ч. 2 ст. 384 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по цьому кримінальному провадженню ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 349,368,370,373,374,394, ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , , від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один ) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1