Справа №463/4661/23
Провадження №1-кс/463/3970/23
У Х В А Л А

про накладення арешту

09 червня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 09.02.2023 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

старший слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000047 від 09.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання мотивує тим, що другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 09.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший державний інспектор відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою власного збагачення, організував корупційну схему вимагання та отримання неправомірної вигоди від посадових осіб підприємств, які здійснюють перевезення вантажів, за не притягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушення правил перевезення вантажів, як ним особисто, так і іншими службовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті.

Зокрема, 08.03.2023 ОСОБА_5 одержав неправомірну вигоду в сумі

10 000 грн. від водія ТзОВ «ОСКАР ДЕВЕЛОПМЕНТ» ОСОБА_6 та висловив вимогу щодо отримання вказаної суми грошових коштів щомісячно.

У подальшому, 07.06.2023 старший державний інспектор відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області ОСОБА_5 , продовжуючи виконання своїх злочинних дій, спрямованих на систематичне отримання неправомірної вигоди за не притягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушення правил перевезення вантажів, одержав від водія ТзОВ «ОСКАР ДЕВЕЛОПМЕНТ» ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 30 000 грн.

Після чого, 07.06.2023 о 19 год. 50 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Вищевказані обставини були також підтвердженні під час допиту свідка ОСОБА_6 , матеріалами виконаного доручення, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказані дії ОСОБА_5 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджено матеріалами досудового розслідування.

07.06.2023 в період часу з 16 год. 26 хв. до 19 год. 44 хв. прокурором за участі слідчого у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.05.2023 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 , у ході якого виявлено та вилучено:

-33 720 доларів США;

-15 080 Євро;

-30 фунтів стерлінгів;

-2 180 злотих;

-49 000 грн;

-телефон IPHONE 13 pro, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту, який встановлюється під час розслідування.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 від 08.06.2023, вилучені речі визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

На даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучені вказані вище речі мають значення для кримінального провадження, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються, під час кримінального провадження, в тому числі предмети, щ обули об`єктом кримінально протиправних дій, а тому з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Окрім цього вказані речі можуть підлягати спеціальній конфіскації та конфіскації як виду покарання, тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, попередньо на адресу суду скерував заяву про слухання справи у його відсутності, просив таке задовольнити.

Адвокат ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, попередньо на адресу суду скерували клопотання про слухання справи у їх відсутності.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за можливим розглянути клопотання за відсутності учасників процесу у відповідності до вимог ч.1 ст.172 КПК України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ст.16 КПК України - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведеної норми свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2023, підтверджується факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за № 0000047 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На думку слідства зазначені грошові кошти та телефон є такими, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Зокрема, виявлені грошові кошти та мобільний телефон ОСОБА_5 можуть містити відомості, важливі для кримінального провадження, зокрема грошові кошти можуть бути предметом неправомірної вигоди, яку систематично отримував ОСОБА_5 внаслідок своєї злочинної діяльності, натомість мобільний телефон ОСОБА_5 містить відомості про контакти останнього та переписку, що має значення для досудового розслідування, а для огляду телефону необхідні спеціальні технічні знання.

Таким чином, на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчої дії обшуку встановлено, що вказані грошові кошти та мобільний телефон має значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз, встановлення всіх обставин злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування та відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно з вимогами ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 , у ході якого виявлено та вилучено:

-33 720 доларів США;

-15 080 Євро;

-30 фунтів стерлінгів;

-2 180 злотих;

-49 000 грн;

-телефон IPHONE 13 pro, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

Так, постановою старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 від 08.06.2023, вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000047 від 09.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку із наявними підставами вважати, що вилучені речі під час згаданого обшуку містить відомості щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та може бути використане, як доказ у суді, з врахуванням того, що не забезпечення його схоронності може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт на зазначене вище майно. Окрім цього підставою для накладення арешту на майно, є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що корпоративні права, нерухоме майно та грошові кошти підлягатимуть конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи із наведених у клопотанні обставин.

Дослідивши матеріали клопотання, яке відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України та подане у строки встановлені ч.5 ст.171 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучені речі, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та підлягатиме конфіскації майна як виду покарання, з метою недопущення їх знищення, клопотання слідчого слід задовольнити та накласти арешт на зазначене вище майно.

Керуючись вимогами статей 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 09.02.2023 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти та телефон, які були вилучені у ході проведення обшуку 07.06.2023 за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 , а саме:

-33 720 доларів США;

-15 080 Євро;

-30 фунтів стерлінгів;

-2 180 злотих;

-49 000 грн;

-телефон IPHONE 13 pro, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1