УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року

м. Київ

справа № 739/502/22

провадження № 51-2666 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 січня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2022 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30 січня 2023 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково. Вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_4 змінено. ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України пом`якшено покарання до позбавлення волі строком на 9 років. У решті вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, в умисному вбивстві, за обставин, викладених у вироку.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості. В обґрунтування своїх вимог прокурор стверджує, що пом`якшене апеляційним судом покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років не відповідає вимогам ст. 60, 65 КК України, а мотиви задоволення апеляційних скарг захисників в цій частині є необгрунтованими. На думку прокурора, апеляційний суд безпідставно врахував на користь винного такі обставини, які не можуть бути враховані як підстави для пом`якшення покарання останньому, а саме, те, що ОСОБА_4 нібито шкодує з приводу смерті потерпілого та останній теж перебував напідпитку та активно брав участь у бійці, яка відбувалася в присутності багатьох осіб, старших за віком, які не втрутилися в бійку та не припинили її. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ч. 1 ст. 337, ст. ст. 370, 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_4 та кваліфікація його дій у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість, є такими, що не заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства та з урахуванням особливостей, передбачених статтями 404, 405 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 419 КПК України.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційній скарзі та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

Що стосується покарання та його мети, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 65 КК України установлено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Судом апеляційної інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону було дотримано, про що свідчить нижченаведене.

Як убачається із копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні засудженому ОСОБА_4 покарання, у виді позбавлення волі строком на 14 років, обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого винним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, його суспільну небезпеку, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення. При цьому суд зважив на відсутність обставин, що пом`якшують покарання та на наявність обставини, що його обтяжує - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас апеляційний суд, за результатами перегляду вироку суду першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок про пом`якшення засудженому ОСОБА_4 покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а в решті залишаючи судове рішення без зміни, правильно врахував особу винного ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується. При цьому, суд також взяв до уваги, що незважаючи на позицію захисників про недоведеність факту його перебування у стані алкогольного сп`яніння, засуджений визнав, що був п`яний, тому і вчинив такі дії, шкодує з приводу смерті потерпілого. Крім того, судом враховано, що умисне вбивство сталося під час спільної бійки, в якій потерпілій брав також активну участь, на що вказує кількість тілесних ушкоджень на тілі винного, у тому числі і покусане вухо.

При цьому апеляційний суд врахував всі обставини справи, особу винного, який має позитивні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, шкодує з приводу смерті потерпілого, який так само як винний перебував напідпитку, знаряддя кримінального вбивства, яке випадково потрапило винному під руку, що події відбувалися в присутності багатьох осіб, які старші за віком від засудженого та потерпілого, не втрутилися в бійку і не припинили її, не викликали поліцію.

На підставі наведених даних апеляційний суд дійшов висновку про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до позбавлення волі на строк 9 років.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав, які вказували б на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, та погоджується з визначеним видом і розміром призначеного апеляційним судом покарання, оскільки врахуванню підлягали всі наявні у кримінальному провадженні обставини.

Отже, призначене засудженому покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації призначення покарання та сприятиме виправленню засудженого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не буде таким, що не відповідатиме вимогам статті 65 КК України.

Таким чином, підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через його м'якість, про що прокурор вказує у своїй касаційній скарзі, не вбачається.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування судового рішення, не встановлено.

Інші доводи, викладені в касаційній скарзі прокурора не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанції при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення в частині виду та розміру призначеного засудженому покарання.

Отже, обґрунтування касаційної скарги прокурора не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 січня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3