ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 636/2529/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1339/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 27, 358 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 13 06 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борівське Шевченківського району Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 04 10 2022 року вироком Глобинського районного суду Полтавської області за ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України з призначенням йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та у вчиненні кримінального правопорушення- проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України з призначенням покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року і 4 (чотирьох) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням п.п. б) п. 1) ч. 1 ст. 72 КК України правил складання покарань, згідно яких одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з моменту його фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.

Долю речових доказів та судових витрат вирішено відповідно до ст.ст. 100, 126 КПК України.

Крім того, ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21 06 2023 року виправлено описку, допущену в мотивувальній частині вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 13 06 2023 року та речення «Обставиною, що обтяжує покарання винного передбаченою ст. 67 КК України, яку суд враховує при призначенні покарання, є рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 є особою, котра має не зняту й непогашену в установленому законом порядку судимість за умисний злочин..», замінено реченням: «Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено».

Вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та в період тривання правових наслідків не погашеної та не знятої судимості знову вчинив нові кримінальні правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 на початку грудня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, маючи намір отримання можливості керувати транспортним засобом за підробленим водійським посвідченням, перебуваючи за місцем мешкання в с. Василів Хутір Чугуївського району Харківської області, знайшов в мережі інтернет «Facebook» інформацію про можливість виготовлення підробленого водійського посвідчення та за допомогою мобільного телефону, використовуючи мобільний додаток «Telegram», домовився в ході переписки з невстановленою особою про підроблення посвідчення водія за грошову винагороду в сумі 8600 (вісім тисяч шістсот) грн 00 коп., після чого, виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_7 у грудні 2022 року, перебуваючи в с. с. Василів Хутір Чугуївського району Харківської області, більш точний час та місце досудовим розслідуванням встановити не вдалося, на вимогу невстановленої особи через мобільний додаток «Telegram» надав свої анкетні дані, а саме фото 1, 2 сторінки та сторінки реєстрації місця проживання свого паспорта, групу крові, копію ідентифікаційного коду, фото особистого підпису на білому аркуші та цифровий варіант фотокартки із зображенням свого обличчя для виготовлення підробленого водійського посвідчення. В подальшому, у кінці грудня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у відділенні № 1 ТОВ «Нова пошта», розташованому за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Новопокровка, вул. Дворянська, буд. 9Б, будучи пособником у підробці документу, який надіслано невстановленою особою на відділення вищезазначеної пошти без зазначення відправника, отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи підроблене пластикове посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , з фотокарткою та підписом останнього.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № 1544 від 24 лютого 2023 року, встановлено, що бланк наданого на дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 за способом виготовлення та використаними засобами захисту не відповідає бланкам національного Посвідчення водія, що випускаються поліграфічним комбінатом «Україна».

Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що перебуваючи 04 січня 2023 року на службі згідно з затвердженим графіком чергувань ВРПП та ГРП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, поліцейський ВРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_9 разом з інспектором ВРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_10 , виконуючи покладені на них обов`язки, о 10 год 50 хв 04 січня 2023 року на автомобільному шляху на вулиці Чугуївській в с. Василів Хутір Чугуївського району Харківської області зупинили транспортний засіб марки «ГАЗ 2705», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 та відповідно до п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та згідно з п. 2.4 ПДР України запропонували останньому надати на перевірку документи, які зазначені в п. 2.1 ПДР України. В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на законну вимогу інспектора ВРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_10 пред`явив, тобто використав, підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , дата видачі 12 грудня 2022 року, дійсне до 12 рудня 2024 року, що підтверджується висновком судової технічної експертизи документів № 1544 від 24 лютого 2023 року, згідно з яким встановлено, що бланк наданого на дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 за способом виготовлення та використаними засобами захисту не відповідає бланкам національного Посвідчення водія, що випускаються поліграфічним комбінатом «Україна».

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, тобто пособництво на підроблення документа та використання завідомо підробленого документа.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання, призначивши йому більш м`яке покарання, а саме у виді штрафу.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що вказаний вирок є занадто суворим та не відповідає тяжкості злочину та його особі, як обвинуваченого.

Вказує, що він має статус учасника бойових дій; є учасником АТО/ООС з 01 04 2015 по 05 06 2015 року, з 30 06 2015 по 16 09 2015 року, з 25 11 2015 по 29 03 2015 року; має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Крім того, вказує, що він є військовозобов`язаним - резервістом та 19 07 2023 року отримав повістку для явки до Чугуївського військомату, у зв`язку з чим вказує, що в ЗСУ принесе більше користі, ніж в виправній колонії.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачала підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого щодо пом`якшення йому покарання, то, відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які хоча і не є тяжкими, проте вчинені в умовах воєнного стану під час збройної агресії РФ, особу ОСОБА_7 який має не зняту і не погашену судимість, позитивні характеристики за місцем проживання, факт того, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття.

При цьому, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України встановлено не було.

Навівши зазначені обставини суд визначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкцій інкримінованих статей.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, слід звернути увагу на те, що призначене обвинуваченому покарання не є максимальним, що передбачене санкціями інкримінованих йому статей.

Тому, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Надаючи оцінку твердженню обвинуваченого щодо необхідності врахування таких пом`якшуючих обставин, як наявність статусу учасника бойових дій, учасника АТО, а також наявності на утриманні малолітніх дітей, на думку колегії суддів не є такими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим умисних кримінальних правопорушень та не можуть слугувати безумовними підставами для пом`якшення обвинуваченому покарання, враховуючи, що призначене покарання не є максимальним, що передбачене санкціями інкримінованих обвинуваченому статей.

Усі інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить оскаржуваний вирок, зазначені обставини були враховані судом першої інстанції, на підставі чого зроблено обґрунтований висновок про те, що саме такий вид покарання, як обмеження волі, у даному випадку буде дієвим для досягнення такої мети як виправлення обвинуваченого.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року).

Колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку і призначення обвинуваченому більш м`якого покарання з наведених апелянтами мотивів, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 13 06 2023 року по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4