ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/407/23 Справа № 703/1167/23 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000807 від 17.12.2022 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів - до 26 червня 2023 року, без визначення розміру застави ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000807 від 17.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні 28 квітня 2023 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 26 червня 2023 року, без визначення розміру застави.

Продовжуючи ОСОБА_7 даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що під час судового засідання, ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 грудня 2022 року під час досудового розслідування кримінального провадження №0000807 щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було неодноразово продовжено ухвалами слідчого судді цього ж суду та судом під час судового розгляду даного кримінального провадження, та дія якого закінчується 14 травня 2023 року.

Тоді як провести судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у строк дії вказаного запобіжного заходу не представляється можливим з об`єктивних причин, які не залежать від суду.

При застосуванні слідчим суддею щодо ОСОБА_7 вказаного запобіжного заходу та неодноразовому його продовженні, а також при застосуванні цього ж запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 під час судового розгляду даного кримінального провадження, враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він на той час підозрювався, а на даний час обвинувачується, особу обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, спосіб його життя, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, під час розгляду клопотання прокурора у судовому засіданні судом достовірно встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його неодноразовому продовженні, не зменшилися, не втратили свою актуальність та продовжують існувати на даний час.

Так, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та достовірно усвідомлюючи суворість можливого призначення йому покарання за злочин, у разі доведеності його вини, хоча і має зареєстроване місце проживання, однак у такому, як вбачається з обвинувального акту, фактично не проживає, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, суд вважав, що він, з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, та прийнявши до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 не працевлаштований, офіційних джерел прибутку не має, зловживає спиртними напоями, не виключається можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Крім того місцевим судом врахововано, що ОСОБА_7 , достовірно усвідомлюючи можливість настання негативних для себе наслідків у виді призначення йому покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, з метою його уникнення, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, які до даного часу судом не допитані. При цьому, враховано, що обвинуваченому ОСОБА_7 відкриті матеріалами кримінального провадження, в якому наявні відомості щодо анкетних даних потерпілої та свідків, а також місце їх проживання, та прийнято до уваги, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з застосуванням насильства, наслідком якого є смерть людини, а тому суд не виключав можливість позапроцесуального спілкування обвинуваченого з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні, та здійснення на них як фізичного, так і морального тиску, з метою схиляння до зміни показів.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про доцільність продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку та задоволення клопотання прокурора.

При цьому, судом не прийнято до уваги, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені як підстава для зміни запобіжного заходу на більш м`який, про те, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення не доведена, оскільки наявність або відсутність в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення встановлюється судом під час судового розгляду кримінального провадження шляхом постановлення обвинувального або виправдального вироку, за результатом безпосереднього дослідження доказів та їх оцінки судом у нарадчій кімнаті після закінчення судового розгляду кримінального провадження, натомість сам факт звернення прокурора до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 та розгляд судом такого обвинувального акту є достатньою підставою для продовження застосованого щодо нього запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі посилається на те, що всі його доводи, зазначені у клопотанні про зміну запобіжного заходу, не розглядалися та не взялися до уваги судом, натомість взялися до уваги доводи сторони обвинувачення.

Зазначає, що сторона обвинувачення взагалі не розглянула версію про те, що він оборонявся та не мав на меті вбивати, а лише наніс тілесні ушкодження, щоб зупинити ОСОБА_9 , який хотів позбавити його життя.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційних скарг з наведених в них підстав, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційних скарг без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Крім того ОСОБА_7 хоча і має зареєстроване місце проживання, однак в ньому фактично не проживає, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, непрацевлаштований, немає офіційних джерел доходу, та який зловживає спиртними напоями.

Також із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, по якому ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення, в строк до закінчення дії відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не буде завершено з об`єктивних причин, які не залежать від суду.

Вищезазначене свідчить про ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючи його характеризуючі дані та ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, з метою схилення до зміни їх показів, для уникнення від відповідальності за вчинене.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що всі його доводи, зазначені у клопотанні про зміну запобіжного заходу, не розглядалися та не взялися до уваги судом, натомість взялися до уваги доводи сторони обвинувачення.

На думку колегії суддів зазначені доводи є неприйнятними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження, позаяк із оскаржуваної ухвали вбачається, що місцевим судом, під час розгляду клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, також розглянуто доводи ОСОБА_7 щодо зміни йому запобіжного заходу на більш м`який. При цьому, місцевим судом належним чином вмотивовано своє рішення, зокрема, щодо неприйняття зазначених доводів ОСОБА_7 до уваги.

Неспроможними є доводи обвинуваченого про те, що сторона обвинувачення взагалі не розглянула версію про те, що він оборонявся та не мав на меті вбивати, а лише наніс тілесні ушкодження, щоб зупинити ОСОБА_9 , який хотів позбавити його життя, позаяк вони не можуть вирішуватися під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу та підлягають безпосередньому вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення.

На думку колегії суддів, з врахуванням сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_7 , обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

При цьому, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та задовольняючи його, місцевим судом в повній мірі враховано норми КПК України та належним чином обґрунтовано своє рішення з даного приводу.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів - до 26 червня 2023 року, без визначення розміру застави, - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді