Справа № 522/6781/19
Провадження № 1-кп/522/1394/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі суду присяжних:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

прокурора - ОСОБА_10 ,

потерпілого - ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

перекладача - ОСОБА_17 ,

обвинуваченого - ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 05.04.2019 рок відносно:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Аксай Бурлинського району Казахстанської області, громадянина України, раніше судимого:

- 24.10.2006 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 187 ч. 4, ст.69, ст. 263 ч. 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений умовно-достроково 24.11.2009 року, невідбута частина покарання 1 рік та 6 днів;

- 05.10.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 187 КК України до 9 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 18.10.2017 року у зв`язку з відбуттям призначеного покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

У період з початку 2018 року та до 01 травня 2018 року, точний час і день під час судового розгляду не встановлені, ОСОБА_18 , перебуваючи в м. Одесі, вступив у змову з невстановленими особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, які запропонували йому вчинити вбивство керівника громадської організації НГО «Небайдужі» ОСОБА_11 .

Згідно зі злочинною домовленістю з невстановленими особами ОСОБА_18 погодився стати безпосереднім виконавцем умисного заподіяння смерті ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_18 , діючи умисно, не маючи відповідного дозволу МВС України, (точний час і день судовим слідством не встановлені), для виконання злочинного умислу до кінця, у невстановлених осіб (матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження), придбав ручну гладкоствольну короткоствольну вогнепальну зброю - самозарядний пістолет «ЕКОL» моделі «Special 99» калібру 9 мм. Р.А.К. та патрони до нього, які незаконно зберігав за адресою свого проживання у м. Одесі до 08 год. 00 хв. 01 травня 2018 року.

01 травня 2018 року, приблизно о 08 год. 00 хв., на виконання незаконних вказівок невстановлених осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 , а також використовуючи транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 та маючи при собі самозарядний пістолет «EKOL» моделі «Special 99» калібру 9 мм. Р.А.К., ОСОБА_19 прибув за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, де зупинився поблизу будинку № 3/5.

Надалі, ОСОБА_18 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, будучи обізнаним, що ОСОБА_11 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та припарковує свій автомобіль поблизу будинку № 9 А даної вулиці, очікував на останнього, переховуючись на прибудинковій території зазначеного будинку.

Приблизно о 10 год. 00 хв., 01 травня 2018 року, ОСОБА_18 помітив, як громадянин ОСОБА_11 разом із його співмешканкою ОСОБА_20 вийшли з під`їзду № 3 буд. АДРЕСА_1 та почали йти вздовж будинків № 9 Е та 9 Б, в напрямку автомобіля ОСОБА_11 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_18 діючи умисно та усвідомлюючи незаконність своїх дій, реалізовуючи злочинний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 , знаходячись на відстані близько 2-х метрів позаду від останнього, використовуючи заздалегідь приготовлену вогнепальну зброю, а саме пістолет «ЕКОL» моделі «Special 99» калібру 9 мм. Р.А.К., здійснив два постріли, один із яких був влучним, та спричинив вогнепальне поранення задньої поверхні шиї ОСОБА_11 .

Так ОСОБА_18 виконав всі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, але з причин, що не залежали від його волі, злочин не було закінчено, оскільки потерпілий ОСОБА_11 миттєво зреагував відчувши загрозу своему життю, змінюючи положення свого тіла, став ухилятися від пострилів, та після отриманого поранення почав переслідування, в результаті чого ОСОБА_18 був затриманий потерпілим.

Крім того, ОСОБА_18 , діючи всупереч вимогам Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», відповідно до якого обіг вогнепальної зброї без спеціально передбаченого цим Наказом дозволу заборонений, не пізніше 01 травня 2018 року, точний час і день судовим слідством не встановлені, перебуваючи у невстановленому місці, придбав у невстановлених осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, ручну гладкоствольну короткоствольну вогнепальну зброю, а саме: самозарядний пістолет «EKOL» моделі «Special 99» калібру 9 мм. Р.Л. К .

В подальшому, ОСОБА_18 , усвідомлюючи, що придбаний ним пістолет є вогнепальною зброєю, шляхом особистого носіння порушуючи законодавство України у сфері дії дозвільної системи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, реалізовуючи свій злочинний умисел на носіння та зберігання зброї, здійснив переміщення вказаної вогнепальної зброї до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу, де зберігав до 01 травня 2018 року.

Продовжуючи реалізовувати свої протиправні дії, направлені на зберігання зазначеної вогнепальної зброї, ОСОБА_18 з моменту переміщення у квартиру номер АДРЕСА_2 по 01 травня 2018 року без передбаченого законом дозволу зберігав зазначену вогнепальну зброю за вказаним вище місцем свого проживання, чим не виконував положення Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.05.1993 №31, який регламентує «Інструкцію про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї», а саме не видав добровільно співробітникам правоохоронних органів зазначений предмет.

Приблизно о 08 год. 00 хв., 01 травня 2018 року, використовуючи транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 та маючи при собі вказаний пістолет, ОСОБА_19 прибув за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, де зупинився поблизу будинку № 3/5, після чого почав очікувати ОСОБА_11 , переховуючись на прибудинковій території зазначеного будинку.

Надалі, 01 травня 2018 року, о 10 год. 00 хв., ОСОБА_18 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, реалізовуючи злочинний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 , знаходячись на відстані близько 2-х метрів позаду від останнього, використовуючи заздалегідь приготовлену вогнепальну зброю, а саме вказаний пістолет «EKOL» моделі «Special 99» калібру 9 мм. Р.А.К., здійснив два постріли, один із яких був влучним та спричинив вогнепальне поранення задньої поверхні шиї ОСОБА_11

01 травня 2018 року зазначений пістолет був вилучений працівниками поліції під час огляду місця події.

Відповідно до висновку експерта Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи від 30.01.2019 № 162/1/4-290, наданий на дослідження пістолет, який був вилучений 01.05.2018 під час огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 17 , є ручною гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом калібру 9 мм. Р.А.К. Зброя виготовлена шляхом переробки саморобним способом промислово виготовленого екземпляра сигнального пістолета «EKOL» моделі «Special 99» калібру 9 мм. Р.А.К., номер екземпляра якого НОМЕР_3 . Переробка пістолета виразилась у видаленні з каналу ствола перепони «заглушки» та закриття нерухомо наскрізного отвору стінки ствола.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України не визнав та надав наступні показання.

По епізоду незаконного носіння, зберігання і придбання вогнепальної зброї обвинувачений ОСОБА_18 зазначив, що травматичний пістолет з резиновими кулями йому дав його знайомий на ім`я ОСОБА_21 приблизно за місяць до подій, який ОСОБА_18 носив з собою та він знав, що за носіння травматичного пістолету на нього може бути накладений штраф та данний пістолет може бути вилучений, при цьому дозволу у нього не було.

По епізоду незакінченого замаху на умисне вбивство, вчиненого з попередньою змовою групою осіб, обвинувачений ОСОБА_18 зазначив, що вранці 01 травня 2018 року, він залишив машину на парковці АЗС та пішов прогулюватися. Під час прогулянки він зайшов у двір, де повз нього проходив перехожий, як потім було встановлено це був ОСОБА_11 , з яким вони не були знайомі, який раптово образив його, внаслідок чого у нього виник емоціональний вибух та намір налякати ОСОБА_11 , якого він наздогнав і почав стріляти у повітря два рази. У нього не було наміру влучити у ОСОБА_11 , однак він оступився і влучив у останнього. Після пострілів ОСОБА_18 побачив біля ОСОБА_11 дівчину, з якою він не був знайомий. Внаслідок чого у нього виник страх та паніка і він почав тікати в бік арки, однак був затриманий. Наміру вбивати ОСОБА_11 не мав, так як був переконаний, що у нього травматичний пістолет.

Емоціональній вибух у нього виник у зв`язку з тим, що він 5 років був у в`язниці, що негативно вплинуло на нього, та у нього не складалися стосунки з «мажорами» та працівниками правоохоронних органів, які неодноразово ображали ОСОБА_18 під час спілкування.

Крім цього, слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_18 під час судового слідства деілька разів зміннював свої покази.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_18 своєї провини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, його винуватість у вчинені цих злочинів підтверджена доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_18 незакінченого замаху на умисне вбивство, вчиненого з попередньою змовою групою осіб, підтверджується показаннями потерплого та свідків, допитаних під час судового розгляду, а також письмовими та речовими доказами, які є належними та допустимими доказами, з огляду на приписи статей 84, 95 КПК України, так як були отримані у встановленому законом порядку та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який суду пояснив, що з листопада 2017 року по день замаху на його вбивство 01.05.2018 року, на його адресу надходили від невідомих осіб погрози вбивством та неодноразово на нього вчинялися напади. З обвинувченим ОСОБА_18 він не був знайомий та конфліктів до цього між ними не відбувалось.

01.05.2018 року у ранці він зі своєю дівчиною ОСОБА_20 вийшли із будинку, розташованого за адресою: у АДРЕСА_1 , та направились до автомобілю, під час чого він почув два постріли, один з яких влучив йому у шию та побачив ОСОБА_18 з направленим до нього пістолетом на відстані витягнутої руки. На той час він проходив курси самозахисту та почувши перший постріл він здійснив рухи ухилення від небезпеки та після другого пострілу який влучив в нього, він розвернувся та намагався скоротити дистанцію з нападником, щоб захиститися. Однак на такі дії ОСОБА_18 почав від нього тікати. Поки він біг позаду ОСОБА_18 , останній декілька разів на пів оберту цілився пістолетом у нього. Коли він та ОСОБА_18 бігли, на зустріч ним стояв чоловік з жінкою, він просив допомогти затримати ОСОБА_18 . Чоловік намагався його затримати, однак в цей момент ОСОБА_18 здійснив постріл у бік чоловіка та продовжив бігти. Під час переслідування він вдарив ОСОБА_18 , який втратив рівновагу та впав, після чого він впав на ОСОБА_18 схопив його за шию, а потім прибігли двоє чоловіків, в одного з яких стріляв ОСОБА_18 , та допомогли затримати ОСОБА_18 .

Під час затримання ОСОБА_18 намагався знищити свій мобільний телефон. Вищевказані дії ОСОБА_18 він сприймав як небезпечні для його життя, при цьому будь-яких претензій майнового або морального характеру у нього немає. Просить призначити обвинуваченому максимальне можливе покарання, передбачене Законом;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка суду пояснила, що вранці 01.05.2018 року вона з ОСОБА_11 вийшли із будинку, розташованого за адресою: у АДРЕСА_1 , та направилися до автомобілю, під час чого вона почула декілька пострілів, один з яких влучив у шию ОСОБА_11 . Обернувшись вона побачила на відстані 1-2 метрів, раніше незнайомого ій ОСОБА_18 , з направленим у бік ОСОБА_11 пістолетом. Одразу після пострілів ОСОБА_11 намагався затримати ОСОБА_18 , однак останній почав тікати, а ОСОБА_11 побіг за ним. Через деякий час ОСОБА_11 наздогнав ОСОБА_18 , впав на останнього, та за допомогою ще двох чоловіків затримали ОСОБА_18 . Коли вони йшли до автомобілю вони не зупинялись, будь-яких конфліктних ситуацій в цей час не було, у тому числі між ОСОБА_11 та ОСОБА_18 ;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду пояснив, що 01.05.2018 року, приблизно о 10 год., він почув звуки пострілу, після чого з вікна своєї квартири побачив, як із арки будинку вибігло три незнайомі йому особи, як в подальшому він дізнався ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та ще одна невідома особа, анкетних даних якої він не знає. Коли вони перебігли дорогу по діагоналі в бік будинку № 17 по вул. Сегедська у м. Одесі , звідти вибіг ще один чоловік, який сів до автомобілю «Мерседес» і дуже швидко поїхав звідти. Вийшовши на вулицю він побачив ОСОБА_18 , в наручниках та ОСОБА_11 , який сидів, тримаючись руками за голову. Також він помітив, як біля місця затримання ОСОБА_18 проїхав вищевказаний автомобіль марки «Мерседес» на повільній швидкості, водій якого уважно спостерігав що відбувається;

- протоколом затримання особи від 01.05.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_18 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а також під час обшуку у затриманого було виявлено та вилучено футболку, джинси, куртку, сумку через плече, мобільний телефон «Самсунг», ключі, блокнот, 14 гривень, 1 долар США, технічний паспорт на автомобіль ВАЗ та страховий поліс, квиток та два клаптика паперу;

- протоколом огляду місця події від 01.05.2018 року та фото таблицями до нього, з яких вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості за адресами між буд. №17 по вул. Сегедська у м. Одесі та проїжджою частиною, де ОСОБА_18 відмовився називатись та біля нього на поверхні землі знаходиться мобільний телефон «Нокіа», сонцезахисні окуляри. В 7 метрах від зазначених речей знаходиться пакет з сумкою сірого кольору, кепкою чорного кольору, рукавичками та блокнотом. На відстані 2 метрів від зазначеного пакету на землі знаходиться пристрій схожий на пістолет з маркуванням EKOL Special 99 з наявними в магазині пістолета 4 набоями травматичної дії та ще один патрон перебуває в патроннику з пошкодженням на капсулі у вигляді відстрілу. Протоколом огляду місця події від 01.05.2018 року та фото таблицями до протоколу з яких вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості на відстані 9 метрів від третьої парадної будинку АДРЕСА_6 . На відстані 9 м. від вхідних дверей парадної на асфальтному покритті знаходиться гільза золотистого кольору «Sobr 9мм» на відстані 50 см від якої знаходиться кулька чорного кольору діаметром 1 см. на відстані 1 метру від зазначеної гільзи на асфальті лежить інша гільза золотистого кольору також з маркуванням «Sobr 9мм»;

-протоколом огляду предметів від 11.10.2018 року, згідно якого оглянуто вилучений при затриманні у Баймукашева мобільний телефон «Samsung GT-E10890W», з якого вбачається, що на телефоні маються подряпини, а також встановлено відсутність у телефоні сім карти;

- протокол огляду мобільного телефону Iphone 6s від 05.09.2018 року та додатком до протоколу оптичним диском DVD-R 1, з яких вбачається, що під час огляду були зроблені копії фотографії та відеозапис з місця події 01.05.2018 року щодо затримання ОСОБА_18 та виявлення предметів на місці події;

- протоколом огляду оптичного диску DVD-R в ході якого були встановлені телефонні з`єднання з номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_18 ;

- протоколом обшуку автомобіля від 01.05.2018 року з якого вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 2101, червоного кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , був припаркований на проїжджій частині, на відстані 15 метрів від перехрестя вулиць Фонтанська дорога та Армійська в м. Одесі. У ході обшуку автомобілю зроблені змиви з керма, коробки передач та дверей;

- протоколом огляду предмета від 13.05.2018 року, згідно якого проведено огляд джинсів, вилучених у ОСОБА_18 , на яких наявні плями бурого кольору;

- клопотанням потерпілого ОСОБА_11 від 01.05.2018 року про долучення до провадження особистих речей, а саме: футболку сірого кольору, штани світло-коричневого кольору зі слідами крові на 1 арк.;

- протоколом огляду предмета від 01.05.2018 року у присутності понятих та потерпілого, яким оглянуто надані ОСОБА_11 особисті речі, на яких було виявлені плями бурого кольору;

- висновком експерта №894 від 27.09.2018 року з якого вбачається, що на чоловічих футболці та брюках, які надав ОСОБА_11 , наявна кров, яка може належати ОСОБА_11 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.09.2018 року та схеми до протоколу за участі потерпілого ОСОБА_11 , в ході якого були відтворені події нападу на ОСОБА_11 01.05.2018 року біля буд. АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_18 на відстані витягнутої руки з пістолету вистрілив два рази, один з яких влучив у його шию, після чого він намагався затримати ОСОБА_18 , однак останній почав втікати та був затриманий;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.09.2018 року та схеми до протоколу за участі свідка ОСОБА_20 , в ході якого були відтворені події нападу на ОСОБА_11 01.05.2018 біля буд. 9Е по вул. Фонтанська дорога у м. Одесі, зокрема свідок показав, що ОСОБА_18 на відстані витягнутої руки з пістолету вистрілив в ОСОБА_11 два рази, один з яких влучив у його шию, після чого ОСОБА_18 , почав тікати, а ОСОБА_11 намагався його затримати;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2018 року, в ході якого свідок ОСОБА_22 впізнав особу ОСОБА_18 , як особу за якою біг ОСОБА_11 01.05.2018 року по вул. Сегедська 16 ;

- висновком експерта №162/1/4-290 з якого вбачається, що наданий для дослідження пістолет, який був вилучений 01.05.2018 року в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 17 , є ручною гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом кал. 9мм Р.А. Зброя виготовлена шляхом переробки саморобним способом промислово виготовленого екземпляра сигнального пістолета «ЕСОL» калібру 9мм Р.А.К. Переробка пістолета виразилась у видаленні з каналу ствола перепони «заглушки» та закриття нерухомо наскрізного отвору стінки ствола. Пістолет придатний до проведення пострілів «кульовими» або «шротовими» патронами калібру 9мм Р.А., або способом роздільного зарядження зброї з використанням шумових патронів калібру 9мм Р.А.К. 3 наданого для дослідження пістолета здійснити постріл без натискання на спусковий гачок не можливо. Два патрони, стріляні гільзи від яких вилучені в ході ОМП біля будинку №9Б по вул. Фонтанська дор. В м. Одесі відстріляні з наданого для дослідження переробленого сигнального пістолета «EСOL» моделі «Special», калібру 9мм. Гільзи, які вилучені в ході ОМП та гільзи, які входять до складу досліджуваних патронів, які вилучені в ході огляду місця події - місця затримання ОСОБА_18 мають однакову видову належність, однакові розмірні характеристики, однаковий тон кольору матеріалу з якого вони виготовлені, однакові вагові характеристики та однакові маркування. Надана для дослідження відстріляна куля та одна зі стріляних гільз до здійснення пострілу могли входити до складу одного патрона. Виявлена у ОСОБА_11 рана по задній поверхні шиї може бути вогнепальним кульовим пораненням, що утворилося в результаті дій снаряду, що випущений при одному пострілі зі зброї, спорядженої патроном з гумовою кулею, у т.ч. таким, який надано на експертизу. Взаєморозташування ОСОБА_11 та особи, що здійснила постріл, при якому дульний зріз зброї був розташований назад від задньої поверхні шиї потерпілого, може бути таким, на яке вказали в ході слідчих експериментів ОСОБА_20 та ОСОБА_11 ;

- висновком експерта №300 від 08.08.2018 року з якого вбачається, що в наданий на дослідження предмет, схожий на пістолет, вносились конструктивні зміни, а саме видалення захисного елементу у каналі ствола, який перешкоджає вильоту снаряду із каналу ствола, та запресовуванням газовідвідного отвору. Надані на дослідження патрони, є боєприпасами - пістолетними патронами «SOBR» калібру 9 мм Р.А., що спорядженні гумовими кулями, виробництва ТОВ «СОБР». Патрони придатні до стрільби;

- актом судово-медичного обстеження №984 від 02.05.2018 року з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження: кульове поранення задньої поверхні шиї; синець правого плеча; кульове поранення задньої поверхні шиї виникло внаслідок пострілу з стріляючого пристрою; синець правого плеча утворився від ударної дії тупого твердого предмета; індивідуальні особливості якого у властивостях ушкодження не відобразилися. Таким тупим предметом могла бути рукоятка пістолета. Ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 01.05.2018 р. Кульове поранення задньої поверхні шиї спричинило короткочасний розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синець правого плеча має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відноситься категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновком експерта №1212 від 08.05.2018 року з якого вбачається, що у ОСОБА_11 встановлені легкі тілесні ушкодження: кульове поранення задньої поверхні шиї, синець правого плеча; кульове поранення задньої поверхні шиї виникло внаслідок пострілу з якого-то стріляючого пристрою; синець правого плеча утворився від ударної дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого у властивостях ушкодження не відобразилися. Таким тупим предметом могла бути рукоятка пістолета. Ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 01.05.2018 року;

- висновком експерта №522 від 26.07.2018 року з якого вбачається, що генетичні ознаки клітин без домішок крові виявлених на предметі, схожого на пістолет (об`єкт № 3) збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_18 ;

- висновком експерта №522 від 26.07.2018 року з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді кульового поранення задньої поверхні шиї, яке виникло внаслідок пострілу з стріляючого пристрою, а також у вигляді синця правого плеча, який утворився від тупого твердого предмету, яким могла бути рукоятка пістолету. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися 01.05.2018 року;

- висновок судово-психічного експерта №661 від 09.10.2018 року з якого вбачається, що ОСОБА_18 , у період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він підозрюється будь-якою психічною хворобою, в тому числі тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності та недоумством не страждав. ОСОБА_18 на даний час на будь-який психічний розлад не страждає. Він може усвідомлювати свої дії та керувати ними, до нього примусових заходів медичного характеру не потребує;

- висновком експерта №19/10-1/496-СЕ/18 від 14.01.2019 року з якого вбачається, що генетичні ознаки клітин, виявлених на рукавиці та куртці збігаються з ДНК-профілем ОСОБА_18 .

Суд вважає, що зазначені докази повністю узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджують факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_18 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_18 щодо механізму і обставин спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не суперечать даним судово-медичної експертизи №1212 від 08.05.2018 року, згідно якої у потерпілого діагностовано, клінічно та рентгенологічно підтверджено, та узгоджуються з переглянутими безпосередньо в судовому засіданні відеозаписами, які містяться на DVD дисках, здобутими органом досудового розслідування в порядку вимог КПК України. Тілесні ушкодження шиї і плеча оцінюються в сукупності і відносяться до легких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення. Твердження обвинуваченого про те, що він не мав наміру вбивати потерпілого, в бік якого ніби-то, стріляв з травматичної зброї, не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 115 КК України та роз`яснень п. п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, діяння, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Верховний Суд України в своїх рішеннях (справи № 5-10кс14, № 5-32кс14) неодноразово вказував, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі, й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння, і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

Відповідно до п 12 ч. 2 ст. 115 КК, умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене за попередньою змовою групою осіб. Замах на умисне вбивство слід відрізняти від інших кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення у рішеннях Верховного Суду (постанова від 09.10.2018 року у справі № 760/4968/15-к, постанова від 25.04.2019 року у справі № 163/353/17). Якщо умисне вбивство може бути вчинено, як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто, коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

З досліджених судом доказів вбачається, що два постріли з пістолета , який є вогнепальною зброєю здійснювалися обвинуваченим в життєво-важливий орган потерпілого, а саме в голову з близької відстані, стоячи позаду, від одного пострілу потерпілий ухилявся і саме така поведінка потерпілого запобігла настанню тяжких наслідків - смерті. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію та характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що обвинувачений діяв за попередньою змовою групою осіб, з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого, так як усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій та передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання.

Про умисел на заподіяння смерті особи свідчить і поведінка обвинуваченого, який за попередньою змовою групою осіб прийшов на місце вчинення злочину, залишивши свій автомобіль неподалік в цього місця, де якийсь час перебував на місці чекаючи потерпілого та одразу після появи останнього застосував пістолет, який мав при собі та який є вогнепальною зброєю та був заряджений патронами, після чого здійснив декілька пострілів в голову потерпілого маючи за мету саме позбавлення життя ОСОБА_11 .. При цьому, покидаючи місце вчинення злочину та з метою не бути затриманим ОСОБА_18 також здійснив постріл у бік особи, яка намагалася затримати обвинуваченого, що також спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_18 щодо відсутності умислу на вчинення умисного вбивства. Крім того, як вбачається з показань свідків, за вказаними діями ОСОБА_18 спостерігала інша особо, яка після пострілів сіла в автомобіль марки «Мерседес» і поїхало звідти, водій якого спостерігав за подіями які відбувалися.

Крім того, при затриманні ОСОБА_18 намагався знищити свій мобільний телефон, що свідчить про намагання останнім знищити докази, які б вказували на зв`язок обвинуваченого з іншими невстановленими особами, причетними до інкримінованого злочину.

Не заслуговують на увагу показання обвинуваченого ОСОБА_18 щодо вчинення саме хуліганських дій, оскільки, зважаючи на роз`яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року "Про судову практику у справах про хуліганство", згідно якої суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставини вчинення ним кримінальнокараних дій.

Як вбачається із досліджених судом доказів обвинувачений ОСОБА_18 знаходився на мінімальній дистанції позаду потерпілого, а саме близько 2-х метрів, мовчки здійснив два постріли у життєво важливу ділянку - голову потерпілого ОСОБА_11 , без будь-яких попередніх конфліктів.

Такий висновок суду узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 10.12.2020 року у справі № 552/2171/17, у яких зазначено, що особа здійснивши два окремі одиночні постріли за допомогою травматичної зброї на відстані від 3 м до 3,5 м, свідомо бажала настання таких наслідків, як смерть потерпілого.

Крім того, відповідно до частини першої статті 15 КК та положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При цьому якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом. Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України з приводу порушеного питання у своїх рішеннях (№ 5-32кс12 від 31 січня 2012 року, № 5 - 26кс13 від 4 липня 2013 року, № 5-46кс13 від 14 листопада 2013 року, № 5-10кс14 від 26 червня 2014 року, № 5-32кс14 від 11 грудня 2014 року) неодноразово висловлювала правову позицію про те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення. Отже, характер, послідовність і динамічність дій ОСОБА_18 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК України свідчать про те, що ОСОБА_18 у даному випадку діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть його смерть, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від його волі.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_18 не бажав настання смерті потерпілого ОСОБА_11 суд вважає голослівними, жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються, та такими, що надані з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також суд вважає, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_18 до вчиненого злочину, після його вчинення та під час його затримання, який намагався знищити свій телефон у якому заздалегідь була висунута сім картка для дзвінків, свідчать про те, що обвинувачений готувався до вчиненого злочину та після вчинення замаху на вбивство намагався сховати сліди злочину та усіх його учасників. Таким чином, приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, повністю доведена та дії ОСОБА_18 суд кваліфікує за кваліфікуючими ознаками: як незакінчений замах на умисне вбивство, вчиненого з попередньою змовою групою осіб.

Крім того, незважаючи на заперечення обвинуваченого ОСОБА_18 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, його винуватість підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Так, факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_18 носіння, зберігання і придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, підтверджується показаннями самого ОСОБА_18 , письмовими та речовими доказами, які є належними та допустимими доказами, з огляду на приписи статей 84, 95 КПК України, так як були отримані у встановленому законом порядку та досліджені безпосередньо у судовому засіданні.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується вище переліченими судом доказами, у тому числі показаннями самого ОСОБА_18 , який під час судового розгляду підтвердив факт того, що він взяв пістолет з набоями у свого знайомого, який носив з собою та у нього не було дозволу на зброю. Вказаний пістолет був вилучений під час затримання ОСОБА_18 , останій не заперечував, що здійснив з нього постріли у бік потерпілого ОСОБА_11 , та згідно висновку експерта №162/1/4-290 є ручною гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю самозарядним пістолетом кал. 9мм Р.А., придатним до проведення пострілів «кульовими» або «шротовими» патронами калібру 9мм Р.А., або способом роздільного зарядження зброї з використанням шумових патронів калібру 9мм Р.А.К.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю доведена та дії ОСОБА_18 суд кваліфікує за кваліфікуючими ознаками: як носіння, зберігання і придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Таким чином, вимоги ч. 3 ст. 68 КК України обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчений злочин. Ця норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_18 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та судимість не погашена за вчинення особливо тяжкого та тяжкого злочинів проти власності із застосування насильства та за вчинення злочину у сфері громадської безпеки.

У відповідності до приписів ст. 66 КК України, суд встановив відсутність обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Також, враховуючи приписи ст.67 КК України, суд встановив наявність обтяжуючих обставин, а саме - рецедив злочинів, вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового або громадського обов`язку.

Відповідно практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи та їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_18 має бути призначене покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, із урахуванням обмежень, встановлених ч. 3 ст. 68 цього Кодексу, у вигляді 10 років позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_18 покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_18 не був заявлений.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно довідок, витрати на проведення експертиз склали 23416,7 грн., зокрема: за проведення: - судової комплексної експертизи від 27.06.2018 року №543, у сумі 858 грн.; - комплексних судових: дактилоскопічної експертизи, молекулярно-генетичної експертизи та дослідження вогнепальної зброї та боєприпасів від 26.07.2018 року №522, у сумі 11622, 52 грн; - комплексної судової експертизи від 08.08.2018 року №300, у сумі 1287 грн.; - судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу від 05.12.2018 року № 19/11-1/105-СЕ/18 у сумі 4576 грн.; - судово молекулярно-генетичної експертизи від 26.11.2018 року №19/10-1/495- СЕ/18, у сумі 5073,18. Таким чином, на підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_18 має бути стягнуто на користь держави витрати на залучення експертиз у сумі 23416,7 грн.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що були підставою для обрання відносно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_18 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532, 615 КПК України, суд присяжних -

ухвалив:

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 10 (десять) років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_18 покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_18 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_18 рахувати з 01.05.2018 року, з моменту фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_18 строк його попереднього ув`язнення - з моменту затримання, а саме з 01.05.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_18 на залучення експертів судові витрати на користь держави у сумі 23416,7 грн., а саме:

- судової комплексної експертизи від 27.06.2018 року №543, у сумі 858 грн.;

- комплексних судових: дактилоскопічної експертизи, молекулярно-генетичної експертизи та дослідження вогнепальної зброї та боєприпасів від 26.07.2018 року №522, у сумі 11622, 52 грн;

- комплексної судової експертизи від 08.08.2018 року №300, у сумі 1287 грн.;

- судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу від 05.12.2018 року № 19/11-1/105-СЕ/18 у сумі 4576 грн.;

- судово молекулярно-генетичної експертизи від 26.11.2018 року №19/10-1/495-СЕ/18, у сумі 5073,18.

Речові докази, відповідно до постанов про визнання речових доказів, а саме:

- автомобіль марки, ВАЗ 2101, красного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_7 - після вступу вироку у законну силу повернути власнику майна;

- пістолет «ЕСОL» калібру 9мм Р.А.К. та кулі - після вступу вироку у законну силу знищити;

- інші речові докази після вступу вироку у законну силу залишити та зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5