Справа № 761/3715/23
Провадження № 1-кп/761/2474/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000217, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кутаісі Грузія, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за фактом вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

установив:

І. Історія провадження.

31.01.2023 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000217, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2022, за фактом вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2023 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01.02.2023 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст. ст. 314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 08.02.2023 у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі вказаного клопотання.

ІІ. Виклад обставин справи.

Майор ОСОБА_4 у порушення ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 28, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1-3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в умовах воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) та за відсутності на те поважних причин не з`явився вчасно на службу до збірного пункту КМТЦК та СП тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб повторно протягом року у період з 19 год 00 хв 17.04.2022 до 17 год 30 хв 26.04.2022 та з 22 год 00 хв 27.04.2022 до 10 год 00 хв 02.05.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Таким чином, своїми діями, які виразились у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без важних причин тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчиненими повторно протягом року в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того, майор ОСОБА_4 у порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 28, 30, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порушуючи військову дисципліну, в умовах воєнного стану безпідставно не виконав наказ командира та о 22 год 00 хв 27.04.2022 до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув.

Таким чином, своїми діями, які виразились у непокорі, а саме іншому умисному невиконанні наказу, вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

У подальшому 02.05.2022 майор ОСОБА_4 , у порушення ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 28, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1-3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в умовах воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) та за відсутності на те поважних причин повторно самовільно залишив місце служби - розташування КМТЦК та СП тривалістю понад один місяць, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Таким чином, своїми діями, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ІІІ. Позиція, клопотання, скарги і заяви учасників судового провадження у судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.

Особа, щодо якої розглядається клопотання - ОСОБА_4 не заперечував щодо призначення йому відповідного курсу лікування.

Законний представник ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

IV. Докази на підтвердження встановлених обставин та їх оцінка судом.

На підтвердження вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які досліджені судом:

- повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.05.2022 № 825/1494/в3 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в якому зазначено, що ОСОБА_4 , у період з 18.04.2022 по 02.05.2022, протизаконно не виконував свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України та проводив час на власний розсуд;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.05.2022 про реєстрацію кримінального провадження № 0000217 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України;

- довідку № В-373 оперативного чергового ЦУ ВСП від 19.04.2022 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем Збройних Сил України, обліковане у період з 00.00 19.04.2022 до 00.00 20.04.2022, якою встановлено, що 17.04.2022 ОСОБА_4 не прибув до місця проходження служби, розшукові заходи організовані командуванням військової частини до позитивного результату не призвели, місце знаходження військовослужбовця невідоме;

- довідку - доповідь (інформаційна) начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_4 , відповідно до якої останній не прибув зі звільнення о 19 год. 00 хв. 17.04.2022, на телефоні дзвінки відповідає, але місцезнаходження не відоме у зв`язку з тим, що під час розмов по телефону ОСОБА_4 свідомо вводив в оману офіцерів ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо точного його місцезнаходження;

- рапорт начальника сектору комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.04.2022, в якому зазначено, що ОСОБА_4 26.04.2022 приблизно о 17 год 30 хв прибув із самовільного залишення місця служби до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але в напрямку до безпосереднього місця несення військової служби, а саме збірного пункту, останній зник, місце знаходження ОСОБА_4 невідоме;

- довідку № В-443 оперативного чергового ЦУ ВСП від 27.04.2022 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем Збройних Сил України, обліковане у період з 00.00 27.04.2022 до 00.00 28.04.2022, якою встановлено, що 26.04.2022 близько 19 год 00 хв під час перевірки наявності особливого складу командиром підрозділу було виявлено відсутність майора ОСОБА_4 , розшукові заходи організовані командуванням військової частини до позитивного результату не призвели, місце знаходження військовослужбовця невідоме;

- довідку - доповідь (інформаційна) начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_4 , відповідно до якої останній не прибув до місця служби о 19 год. 00 хв. 26.04.2022, місцезнаходження не відоме;

- рапорти відповідно до яких ОСОБА_4 станом на 09 год 00 хв 27.04.2022 відсутній на службі, на дзвінки не відповідає, місцезнаходження невідоме;

- рапорт заступника начальника відділу морально-психологічного забезпечення та зв`язків з громадськістю ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.04.2022, відповідно до якого ОСОБА_4 прибув приблизно о 19 год 30 хв 27.04.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де було віддано останньому наказ прибути до 22 год 00 хв 27.04.2022 до місця служби - збірного пункту;

- рапорт в.о. начальника медичної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.04.2022, відповідно до якого приблизно о 19 год 50 хв ОСОБА_4 було віддано наказ прибути до 22 год 00 хв 27.04.2022 до місця служби - збірного пункту;

- рапорт офіцера відділення оперативних чергових ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.04.2022, відповідно до якого приблизно о 19 год 50 хв ОСОБА_4 було віддано наказ прибути до 22 год 00 хв 27.04.2022 до місця служби - збірного пункту;

- інформаційну довідку оперативного чергового ЦУ ВСП від 02.05.2022 про повернення до військової частини військовослужбовцем Збройних Сил України, обліковане у період з 00.00 02.05.2022 до 00.00 03.05.2022, якою встановлено, що 02.05.2022 самостійно прибув до місця проходження служби;

- довідку - доповідь (інформаційна) начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 за фактом прибуття із самовільного залишення місця служби ОСОБА_4 , відповідно до якої останній 02.05.2022 о 10 год 00 хв прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , написав рапорт про прибуття із збірного пункту, що є неправдивою інформацією. У подальшому ОСОБА_4 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого ОСОБА_4 через деякий час знову здійснив самовільне залишення місця служби, місцезнаходження невідоме; на зв`язок не виходив.

Також у судовому засіданні допитані свідки, які надали наступні показання.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що ним 18.04.2022 було складено рапорт з приводу відсутності ОСОБА_4 на службі, який з`явився на службі тільки 26.04.2022. Підтвердив, що ним була складена характеристика ОСОБА_4 від 29.04.2022, відповідно до якої останній не відповідає займаній посаді та підтвердив про систематичне невиконання ОСОБА_4 умов контракту.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомив, що ним проводилось службове розслідування відносно ОСОБА_4 , за фактом відсутності його на місці служби, за фактом самовільного залишення військової частини, за фактом імовірного нападу на ОСОБА_4 та за фактом повторного самовільного залишення військової частини. Крім того, свідок зазначив, що він безпосередньо був присутній під час того, як начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 27.04.2022 приблизно 19 год було віддано усний наказ ОСОБА_4 про те, щоб останній прибув до збірного пункту до 22 год 00 хв. 27.04.2022, на що ОСОБА_4 відповів, що йому зрозумілий наказ та повідомив, що має кошти для того, щоб прибути до місця служби, проте вказаний наказ не був виконаний, майор ОСОБА_4 не з`явився до збірного пункту. Приблизно у травні 2022 році ОСОБА_4 з`явився без форми та у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим останнього не було допущено до приміщення, рапортів ОСОБА_4 про прибуття на службу мені не надходило.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомила, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано їй усний наказ зустріти на місці служби ОСОБА_4 , проте останній не з`явився, про що нею в усній формі було повідомлено керівництво. Крім того, зазначила, що знає ОСОБА_4 давно, і його стан останнім часом її бентежив, вона проводила з ним розмови психологічного характеру.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомив, що йому відомі факти неявки ОСОБА_4 на військову службу.

Також, судом досліджено висновок судово-психіатричного експерта ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» № 19 від 11.01.2023, яким встановлено таке:

-у період з 17.04.2022 і орієнтовно по 11.08.2022 ОСОБА_4 виявляв ознаки біполярного афективного розладу, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами ( F 31.2 - згідно з МКХ-10) і за психічним - станом у зазначений період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Орієнтовно з 12.08.2022 і по теперішній час ОСОБА_4 , виявляє ознаки Біполярного афективного розладу, стан нестійкої ремісії (F 31.7 - згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними;

-у теперішній час ОСОБА_4 виявляє ознаки біполярного афективного розладу, стан нестійкої ремісії (F 31.7 - згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними;

-за психічним станом у теперішній час ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляд надання амбулаторної психіатричної допомоги (відповідно до статті 92 КК України).

Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документи та покази свідків достовірними доказами. Фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Порушень процесуального закону щодо руху кримінального провадження, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Судом також досліджено докази, що характеризують особу ОСОБА_4 , а саме:

- службову характеристику начальника сектору комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.04.2022, відповідно до якої ОСОБА_4 схильний до не виконання наказів, вживання алкогольних напоїв та самовільного залишення військової частини, має нахили до девіантної поведінки; відповідно до наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.03.2022 № 116, від 24.03.2022 № 124 та від 27.04.2022 № 166 отримав дисциплінарні стягнення «ДОГАНА», « СУВОРА ДОГАНА » та «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ», висновок: займаній посаді не відповідає. Доцільно звільнити з військової служби за систематичне невиконання умов контракту;

- довідку військово-лікарської комісії Військово-медичного Центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 05.04.2022 № 184-н, якою встановлено діагноз ОСОБА_4 , 1981 року народження, зокрема, біполярний афективний розлад, епізод манії без психотичних симптомів з виходом в нестійку інтермісію;

- відповідь заступника директора КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» № 061/203/2-01/370 від 02.08.2022, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на стаціонарному лікуванні в лікарні не значиться;

- відповідь заступника директора КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» № 061/203/2-01/435 від 19.08.2022, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить обстеження та лікування у відділені № 6 з 04.08.2022 по 19.08.2022, діагноз: Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами. Маніакально-параноїдний синдром. F31.2;

- довідку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» № 463495 від 02.08.2022, відповідно до якої ОСОБА_4 , 1981 року народження, за даними облікової документації під наркологічним диспасерно-динамічним наглядом не перебуває;

- вимогу № 37-26052022/80210, відповідно якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності не притягувався;

- постанови Шевченківського районного суду міста Києва та Дарницького районного суду міста Києва, відповідно до яких ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20, ч. 3 ст. 178 КУпАП;

- довідку військово-лікарської комісії Військово-медичного Центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 26.10.2022 № 8082, якою вказано, що ОСОБА_4 обмежено придатний до військової служби; встановлено діагноз, зокрема біполярний афективний розлад, без психотичних симптомів, інтермісія.

V. Положення закону, яким керувався суд.

Згідно ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Частинами 1 та 2 статті 512 КПК України передбачено, що судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

При цьому, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які зокрема вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України).

Частиною 2 статті 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 при розгляді справи № 158/3103/18 зазначив, що висновок експерта не має наперед встановленої сили для суду та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Одночасно з цим, судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

При цьому, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2020 року у справі № 234/18511/18 (провадження №51-4960км19) зазначив, що оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали.

VI. Висновки та мотиви суду.

Особа, відносно якої до суду подано клопотання про застосування заходів медичного характеру, ОСОБА_4 , у судовому засіданні зазначив, що не пам`ятає своїх дій. а відтак і не можу їх пояснити.

Винуватість особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечних діянь підтверджується матеріалами досудового розслідування у їх сукупності зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що мало місце вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, та ці діяння було вчинено саме ОСОБА_4 , що відповідає вимогам п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 513 КПК України.

Також, судом встановлено, що за своїм психічним станом ОСОБА_4 на період кримінальних правопорушень не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, та виявляв ознаки біполярного афективного розладу, стан нестійкої ремісії (F 31.7 - згідно з МКХ-10) і за психічним станом у теперешній час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, тож потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Суд вважає, що невжиття стосовно останнього примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення неминучої шкоди безпосередньо цій особі або іншім особам.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечних діянь, необхідно задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

VII. Інші питання, які вирішуються судом.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та зважаючи на те, що відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 19, 93, 94, 402, 407 Кримінального кодексу України, ст.ст. 512, 513 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000217, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Копію ухвали негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1