УХВАЛА

про закриття провадження

15 червня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне кримінальне провадження №00000230 від 26.11.2012 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Приблизно в березні 1996 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, приватний підприємець ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Рівне, вирішив збагатитися за рахунок чужого майна, а саме отримати цільовий кредит в Рівненській філії АТ «Укрінбанк» без мети його повернення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 04 березня 1996 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи в м. Рівне, діючи умисно, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, а саме кредитними грошовими коштами, перебуваючи у Рівненській філії АТ «Укрінбанк», що за адресою м. Рівне вул. Драгоманова, 32, шляхом обману, який виразився у використанні підроблених документів, а саме накладної №5 від 20 грудня 1995 року про наявність у його розпорядженні товарно-матеріальних цінностей, забезпечив укладення з банком кредитного договору №240 від 04.03.1996 на суму 1 000 000 000 карбованців (в перерахунку становить 10 000 гривень) та договору застави свого майна від 04.03.1996 на забезпечення такого кредиту. В цей же день, ОСОБА_4 , отримав на власний рахунок грошові кошти від Рівненської філії АТ «Укрінбанк» в сумі 1 000 000 000 карбованців (в перерахунку становить 10 000 гривень), що станом на 04.03.1996 більше ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій юридичній особі майнову шкоду у великому розмірі.

Усвідомлюючи фактичну неможливість отримання кредиту в Рівненській філії АТ «Укрінбанк», без фактичного надання майна в заставу, у приватного підприємця ОСОБА_4 виник умисел на підроблення офіційного документу, а саме накладної №5 від 20 грудня 1995 року, з метою внесення до неї недостовірних відомостей про наявність у його розпорядження цінного майна.

Так, в березні 1996 року, точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено, приватний підприємець ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Рівне, здійснив підроблення накладної №5 від 20 грудня 1995 року, а саме виконав у ній рукописні записи щодо наявності в нього цукру-піску в кількості 900 мішків на загальну суму 4 365 000 000 карбованців, усвідомлюючи те, що даний товар у нього відсутній, чим вчинив підроблення іншого офіційного документа, що видається громадянином - підприємцем, який надає права, з метою використання його підроблювачем, тобто особисто.

Також усвідомлюючи фактичну неможливість отримання кредиту в Рівненській філії АТ «Укрінбанк», без фактичного надання майна в заставу, у приватного підприємця ОСОБА_4 , виник умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме накладної № 5 від 20 грудня 1995 року.

Так, 04 березня 1996 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, приватний підприємець ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , з метою реалізації свого злочинного умислу, який спрямований на заволодіння майном та використання підробленого документа, під час оформлення договору про отримання кредиту на суму 1 000 000 000 карбованців (в перерахунку становить 10 000 гривень) в Рівненській філії АТ «Укрінбанк», на виконання умов кредитора щодо забезпечення кредитного договору заставою майна позичальника, при укладенні договору застави від 04 березня 1996 року між ним та Рівненською філіє АТ «Укрінбанк», подав до банку заздалегідь підготовлену накладну №5 від 20 грудня 1995 року, у якій містились недостовірні відомості про наявність у нього цукру-піску в кількості 900 мішків на загальну суму 4 365 000 000 карбованців, чим здійснив використання завідомо підробленого документу.

Приблизно в листопаді 1996 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, приватний підприємець ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Рівне, вирішив збагатитися за рахунок чужого майна, а саме отримати цільовий кредит в Державному спеціалізованому комерційному Ощадному банку Рівненської області без мети його повернення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27 листопада 1996 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи в м. Рівне, діючи умисно та повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, а саме кредитними грошовими коштами, перебуваючи у відділенні №6335 м. Рівного Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку Рівненської області, шляхом обману, який виразився у використанні підроблених документів, а саме довідок про одержання позики у відділеннях Ощадного банку на ім?я ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 13 листопада 1996 року, забезпечив укладення з банком кредитного договору №Н62584 від 27.11.1996 року на суму 2 300 гривень. В цей же день, ОСОБА_4 , отримав на власний рахунок грошові кошти від відділення №6335 м. Рівного Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку Рівненської області в сумі 2 300 гривень, що станом на 27.11.1996 року становило більше ніж сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій юридичній особі майнову шкоду у значному розмірі.

Усвідомлюючи фактичну неможливість отримання кредиту в Державному спеціалізованому комерційному Ощадному банку Рівненської області, без наявності довідки для одержання позики та поручителів, у приватного підприємця ОСОБА_4 виник умисел на підроблення офіційного документу, а саме довідок про одержання позики у відділеннях Ощадного банку на ім?я ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 13 листопада 1996 року, з метою внесення до них недостовірних відомостей.

Так, у листопаді 1996 року, точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено, приватний підприємець ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Рівне, здійснив підроблення довідок про одержання позики у відділеннях Ощадного банку на ім?я ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 13 листопада 1996 року, дані особи в подальшому стали поручителями ОСОБА_4 у кредитному договорі №Н62584 від 27.11.1996 року на суму 2 300 гривень, чим вчинив підроблення іншого офіційного документа, що видається установою, який надає права, з метою використання його підроблювачем, тобто особисто.

Також усвідомлюючи фактичну неможливість отримання кредиту в Державному спеціалізованому комерційному Ощадному банку Рівненської області, без наявності довідки для одержання позики та поручителів, у приватного підприємця ОСОБА_4 виник умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме довідок про одержання позики у відділеннях Ощадного банку на ім?я ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 13 листопада 1996 року.

Так, 27 листопада 1996 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, приватний підприємець ОСОБА_4 , перебуваючи у відділенні №6335 м. Рівне Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку Рівненської області, з метою реалізації свого злочинного умислу, який спрямований на заволодіння майном та використання підробленого документа, під час оформлення договору про отримання кредиту, на виконання умов кредитора щодо забезпечення кредитного договору довідками про одержання позики та поручителями, при укладенні кредитного договору №Н62584 від 27.11.1996 року між ним та відділенням №6335 в м. Рівне Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку Рівненської області, подав до банку заздалегідь підготовлені довідки про одержання позики у відділеннях Ощадного банку на ім?я ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 13 листопада 1996 року, дані особи в подальшому стали поручителями ОСОБА_4 у даному кредитному договорі, чим здійснив використання завідомо підробленого документу.

Своїми діями, які виразились у вчиненні умисних дій, які виразилися у проханні надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третіх осіб будь - якої дії з використанням наданого їй службового становища, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, просила його задоволити.

ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження підтримав, просив суд його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вищезазначеного клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно зі ч.1 ст. 49 КК України особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Матеріально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Частиною 7 статті 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Згідно ч.2 ст.285 КПК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

ОСОБА_4 вчинив злочини, які відносяться до категорії кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів та з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше 27 років, отже на час розгляду кримінального провадження пройшло більше 15 років, роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності, обвинувачений звернувся до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Судом встановлено, що діяння, які поставлені ОСОБА_4 за провину мали місце.

Враховуючи наведені обставини суд вважає, що наявні достатні підстави для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, та звільнення його від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд рахує, що клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.284, 285, 288, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задоволити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України - закрити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА