22.06.2023 Справа № 756/6871/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/6871/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000728 від 28.07.2020 за ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 3011, ч. 1 ст. 1561, ч. 3 ст. 1561, ч. 2 ст.155, ч. 1 ст. 3011 КК України,

в с т а н о в и в:

02.06.2022 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначає, що невстановлені повнолітні особи, з метою задоволення статевої пристрасті, починаючи з 2020 року орендують квартири в місті Києві, або перебувають у приміщенні саун, в яких вчиняють дії сексуального характеру або розпусні дії відносно малолітніх та неповнолітніх осіб, чим посягають на їх нормальний психологічний і фізіологічний розвиток. Крім того, вказані невстановлені повнолітні особи, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці виготовляли, зберігали та розповсюджували фотознімки, використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи та технології, які відносяться до дитячої порнографії. Крім того, встановлено, що починаючи з січня 2023 року повнолітня особа, яка користується абонентським номером телефону НОМЕР_1 з метою вчинення будь-яких дій сексуального характеру або розпусних дій, неодноразово використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи або технології, вступав у спілкування з особами, які не досягли шістнадцятирічного віку, та пропонував зустрітися, визначивши для цього місце та час, на що останні погоджувались.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що 31.05.2023 в період часу з 02:34 до 04:11 слідчим Оболонського УП ГУНП у м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва №756/6062/23 було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належать ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в ході проведення якого було виявлено та вилучено, серед іншого:

мобільний телефон марки «Iphone 12» (IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ) з мобільним номером НОМЕР_5 ; ноутбук марки «HP» (серійний номер 5CD125Y351); флешнакопичувач марки «VERIKО WANDERER» (серійний номер V64G16Q4DA); флешнакопичувач білого кольору з логотипом жовто-синього кольору; мобільний телефон марки «Iphone Х» білого кольору; планшет марки «Apple» модель «IPAD» (серійний номер НОМЕР_6 ), які на праві власності належать ОСОБА_4 ;

мобільний телефон марки «Iphone 11» (IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 ) з мобільним номером НОМЕР_9 , який на праві власності належить ОСОБА_6 ;

мобільний телефон марки «LG» моделі «LM-G90011» (IMEI 1: НОМЕР_10 ) з мобільним номером НОМЕР_11 , який на праві власності належить ОСОБА_7 .

31.05.2023 постановою слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000728 від 28.07.2020.

31.05.2023 ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 155 КК України.

З огляду на викладене, на переконання прокурора, з урахуванням того, що вказане майно органом досудового розслідування визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 98 КПК України, а тому з метою проведення із вказаним вище майном слідчих та процесуальних дій, необхідністю використання їх у кримінальному провадженні в якості доказів, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду, на переконання слідчого, відповідно до вимог статей 167, 170 КПК України існують достатні підстави для накладення арешту на майно, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В судове засідання прокурор не з`явився. До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_3 , в якій остання просить розглядати клопотання за її відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання власники майна не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. При цьому, від законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_9 , та законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_10 , кожного окремо, до суду надійшли заяви про розгляд клопотання за їх відсутності. Від ОСОБА_4 жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки прокурора та власника майна обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000728 від 28.07.2020 за ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 3011, ч. 1 ст. 1561, ч. 3 ст. 1561, ч. 2 ст.155, ч. 1 ст. 3011 КК України.

31.05.2023 постановою слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 майно, вилучене 31.05.2023 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме квартири АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000728 від 28.07.2020.

31.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1561, ч. 3 ст. 1561, ч. 2 ст. 155, ч. 1 ст. 3011 КК України.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції Оболонського районного суду міста Києва 01.06.2023 прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а тому слідчий суддя вважає, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням у межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частинами 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, внаслідок доведеності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Втручання держави в право на мирне володіння майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а також враховуючи, що обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 100, 107, 131, 132, 171173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000728 від 28.07.2020, вилучене 31.05.2023 в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , а саме:

мобільний телефон марки «Iphone 12» (IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ) з мобільним номером НОМЕР_5 ; ноутбук марки «HP» (серійний номер 5CD125Y351); флешнакопичувач марки «VERIKО WANDERER» (серійний номер V64G16Q4DA); флешнакопичувач білого кольору з логотипом жовто-синього кольору; мобільний телефон марки «Iphone Х» білого кольору; планшет марки «Apple» модель «IPAD» (серійний номер НОМЕР_6 ), які на праві власності належать ОСОБА_4 ;

мобільний телефон марки «Iphone 11» (IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 ) з мобільним номером НОМЕР_9 , який на праві власності належить ОСОБА_6 ;

мобільний телефон марки «LG» моделі «LM-G90011» (IMEI 1: НОМЕР_10 ) з мобільним номером НОМЕР_11 , який на праві власності належить ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1