Справа № 569/9039/17
УХВАЛА

26 квітня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 12.09.2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до Рівненського міського суду в порядку ст. 303 КПК на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 12.09.2022 року.

В скарзі зазначає, що 12 вересня 2022 року винесено постанову дізнавачем СД Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002521 від 24.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Копію постанови ним як представником потерпілого, у відповідь на адвокатський запит про надання інформації, отримано 25.03.2023 року, що підтверджується конвертом з відбитком Укрпошти від 23.03.2023 року. В межах строку визначеного нормами КПК подаю скаргу на дану постанову.

Постанова підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Дана постанова про закриття кримінального провадження винесена ст. лейтенантом ОСОБА_5 є ідентичною до постанови від 23.06.2021 року яка була винесена дізнавачем СД Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002521 від 24.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Текст постанови від 23.06.2021 року повністю збігається з текстом постанови від 12.09.2022 року. Старший лейтенант ОСОБА_5 не вважав за необхідна змінити хоча б абзаци в тексті. Змінені були лише числа, інших змін нема.

Постанова від 23.06.2021 року вже була предметом оскарження в суді. І мною як представником потерпілого ОСОБА_4 вона оскаржувалась в судовому засіданні Рівненського міського суду.

Крім того, постанова дізнавача СД Рівненського Районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , від 23.06.2021 року є незаконною і необґрунтованою, слідчий не вжив всіх заходів для перевірки обставин, а саме: не здійснено одночасний допит начальника юридичного відділу ОСОБА_7 , начальника управління з питань надзвичайних ситуацій ОСОБА_8 , який не виконав рішення суду, ОСОБА_9 - бувшого начальника ГУ з питань надзвичайних ситуацій, в присутності і за попереднім погодженням з процесуальним прокурором, не здійснив відповідних дій, які були визначені в ухвалі Рівненського міського суду від 19.11.2018 року у справі № 569/19419/18. Зокрема не виконано в даному кримінальному провадженні відповідні вказівки у відповідності до ст. 39 КПК України, не досліджено усіх обставин кримінального провадження, не було вжито можливих заходів для отримання наявних доказів, не виконано інших необхідних дій для встановлення істини у справі. Постанова винесена без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення, відтак передчасно закрив кримінальне провадження.

В постанові дізнавача СД Рівненського Районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , від 23.06.2021 року не проведено всі необхідні дії, спрямовані на отримання доказів у даному кримінальному провадженні на установлення осіб, причетних до події.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України, слідчий суддя, ухвалив: Скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 23.06.2021 року - задоволити.

Враховуючи те, що не досліджено усіх обставин кримінального провадження, не було вжито можливих заходів для отримання наявних доказів, не виконано вказівки суду, не вчинено інших необхідних дій для встановлення істини у справі, оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Дана постанова винесена без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали просили їх задоволити.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про час місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки до суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали скарги та перевіривши факти, які в ній викладені, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.5 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Як встановлено в судовому засіданні, що 12 вересня 2022 року винесено постанову дізнавачем СД Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002521 від 24.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Дізнавач СД Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 з моменту прийняття кримінального провадження за № 0002521 від 24.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, до свого провадження не проведено жодної слідчої дії для перевірки доводів потерпілої з метою встановлення істини по справі.

Крім того, дізнавачем СД Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 взагалі не виконано ухвалу суду від 26.08.2021 року.

При винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчий не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно ч.1 ст.18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

У відповідності з вимогамип.2ч.5ст.110КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.

Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.

Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з вставленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи те, що в постанові дізнавача СД Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 12 вересня 2022 року, не виконі вимоги ст.284 КПК, а саме не проведено всі необхідні дії, спрямовані на отримання доказів у даному кримінальному провадженні на установлення осіб, причетних до події.

Крім того, ні прокурор ні дізнавач в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд бере до уваги доводи заявника які зазначені у його скарзі.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя вважає, що подана скарга адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 є обґрунтованою, доводи підтверджені, а тому є такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 12.09.2022 року - задоволити.

Скасувати постанову від 12.09.2022 року дізнавача СД Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002521 від 24.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002521 від 24.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України направити до Рівненської окружної прокуратури для організації та проведення досудового розслідування та вжиття заходів прокурорського реагування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1