Справа № 467/73/21
Провадження № 1-кп/467/8/23
У Х В А Л А

12.09.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференції), ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції), ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

у ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження № 0000051, внесеного до ЄРДР 16 вересня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено клопотання про скасування арешту та повернення вилученого майна

В С Т А Н О В И В:

Захисником ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено клопотання про скасування арешту та повернення вилученого майна. Клопотання мотивовано тим, що 07 жовтня 2020 року слідчим суддею Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_11 в рамках кримінального провадження № 0000051 накладено арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно 22 вересня 2020 року, до якого входить, крім іншого, легковий автомобіль Renault Laquna VIN НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який належить на праві спільної сумісної власності подружжя по частині ОСОБА_4 та ОСОБА_12 . Метою накладення арешту на частину вказаного автомобіля, належної ОСОБА_4 , була вказана можливість забезпечення можливого цивільного позову потерпілим, оскільки санкція ч.5 ст. 191 КК України передбачає конфіскацію майна. Крім того, арешт накладено шляхом накладення заборони відчудження та розпорядження майном. Отже, судом не встановлено заборони на користування автомобілем обвинуваченим. Проте, незважаючи на це, автомобіль фактично конфісковано, опечатано та поміщено на штрафний майданчик, який знаходиться по вул.Лагерне Поле в м.Миколаїв. Посилаючись на те, що потерпілий не заявив цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в рамках кримінального провадження, вважав, що арешт, накладений на частину автомобіля, на даний час втратив свою актуальність та у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, захисник прохав частково скасувати ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_11 , якою накладено арешт на вилучене під час обшуку майно 22 вересня 2020 року в частині скасування арешту частини майна обвинуваченого ОСОБА_4 у спільній сумісній власності подружжя з ОСОБА_12 та яке зареєстроване за ним, а саме: частину легкового автомобіля Renault Laquna VIN НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 підтримали заявлене клопотання.

Інші учасники процесу, окрім прокурора, не заперечували проти задоволення клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що ч.5 ст. 191 КК України передбачає спецконфіскацію, на даний час підстави для скасування арешту відсутні.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Арбузинським районним судом Миколаївської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження кримінального провадження № 0000051, внесеного до ЄРДР 16 вересня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_11 від 07 жовтня 2020 року за клопотанням прокурора в рамках кримінального провадження накладено арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно 22 вересня 2020 року, до якого входить, крім іншого, легковий автомобіль Renault Laquna VIN НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який належить на праві спільної сумісної власності подружжя по частині ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , шляхом накладення заборони на відчудження та розпорядження майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

За змістом ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном (ч.1 ст.67 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).

Як вбачається із змісту ухвали суду ОСОБА_12 є власником арештованого автомобіля, тому як власник, наділений правом звертатись з клопотанням про скасування арешту майна.

Частиною 1 статті 170 КПК України зазначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвала слідчого судді від 07 жовтня 2020 року мотивована тим, що незастосування арешту зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливого цивільного позову та конфіскації на користь держави майна засудженого. Тобто, слідчий суддя вказує на наявність підстав, передбачених п.п.3 та 4 ч.2 ст. 170 КПК України.

Зважаючи на те, що на даний час цивільний позов потерпілим по справі цивільного позову не заявлено, однак ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, якому, у разі доведення його провини, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади на строк до 3 років та з конфіскацією майна.

Тобто, на даний час не відпала підстава застосування арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке може бути застосовано до обвинуваченого.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.174 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту та повернення вилученого майна відмовити.

Суддя ОСОБА_1