Справа № 760/7241/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, дані про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 09.02.2023 р.по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Пасіка, Свалявського р-ну, Закарпатської обл., що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, дітей немає, працює неофіційно на будівництві, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 прибув 14.02.2023 електричкою із м. Вишневе на Приміський вокзал вокзального комплексу станції «Київ-Пасажирський», що розташований за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, буд. 1, у пошуках роботи.

Приблизно о 12 год. 00 хв., знаходячись на території Приміського вокзалу, ОСОБА_5 побачив, що біля залізних сидінь для очікування, котрі розташовані поряд з платформами на території Приміського вокзалу, знаходиться дорожня сумка чорного кольору з білими смугами.

В цей час в ОСОБА_5 виник раптовий умисел на викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, таким чином, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 вирішує таємно викрасти в умовах воєнного стану чуже майно, а саме дорожню сумку чорного кольору з білими смугами, котра належить потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та переконавшись, що за його діями ніхто не стежить, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, впевнившись, що потерпілий ОСОБА_6 не стежить за його діями та залишив власні речі без нагляду, викрав у нього чорну дорожню сумку з білими смугами та грошові кошти в сумі 21 340 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_6 , чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 21 340 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, намагаючись зникнути з місця вчинення злочину, направлявся в сторону електрички, однак був зупинений потерпілим ОСОБА_6 .

Обвинувачений в судовому засіданні показав, що не оспорює фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зазначив, що дійсно викрав дорожню сумку з речами з метою особистого використання. Свою вину в інкримінованому йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та зазначив, що помилок повторювати не буде, бажає надалі жити чесним життям. Повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Надані прокурором докази суд вважає належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів доведеною.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні міри покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, раніше не судимого, котрий на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. В результаті злочину шкоди не завдано, речі та кошти повернуто власнику.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим, щире каяття, особу винного раніше не судимого, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів без ізоляції від суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, виходячи із зазначеного суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 скасувати та звільнити його з-під варти негайно в залі суду.

Речовий доказ: лазерний диск CD-R із записом з камер відеоспостереження - залишити зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1