Справа № 357/2513/23
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

28 квітня 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні малолітніх дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та Діану, ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0001114, яке внесене до ЄРДР 06 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просив: продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 червня 2023 року, включно, без визначення розміру застави.

Подане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 вручено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачене покарання з максимальною санкцією у виді позбавлення волі, строком на п`ятнадцять років.

Вона обґрунтовується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

Згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 09 березня 2023 року, стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, строком до 05 травня 2023 року.

Закінчити досудове розслідування до вказаної дати неможливо, оскільки для цього необхідно отримати висновки експертів, після чого необхідно провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема: повторно допитати підозрюваного з урахуванням отриманої інформації; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування; виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.

Проведення вищевказаних слідчих (розшукових) дій потребує додаткового часу з огляду на складність провадження, їх результати матимуть доказове значення для підтвердження або спростування винуватості підозрюваного.

У зв`язку з цим, строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 06 червня 2023 року.

Крім того, в Україні введено воєнний стан, який на даний час триває, ведуться бойові дії, що створює перешкоди для нормального функціонування установ та організацій, у тому числі експертних.

На думку слідчого ОСОБА_6 , до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу, тримання під вартою, оскільки, якщо цього не зробити, продовжує існувати ймовірність, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, тобто вчинити дії, про які зазначено у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На його думку, про можливість переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду свідчить: тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та покарання за нього; дані, які характеризують підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: він не працевлаштований, зловживає алкогольними напоями, є раніше судимим, його бажання уникнути кримінальної відповідальності, унаслідок усвідомлення можливості настання для нього вкрай несприятливих наслідків.

На йому думку, про можливість впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків та потерпілу свідчить: обізнаність підозрюваного ОСОБА_4 про місце проживання свідків та потерпілої; залежність благополуччя підозрюваного ОСОБА_4 від показів свідків та потерпілої; небезпека, яка загрожує свідкам та потерпілій від підозрюваного ОСОБА_4 .

Вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 , окрім як тримання під вартою, не забезпечить дієвість кримінального провадження та не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Зокрема, особисте зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Особисту поруку не можна застосувати, оскільки до суду не надходило жодної заяви про це, від осіб, які заслуговують на довіру.

Домашній арешт, навіть цілодобовий, із застосуванням електронних засобів контролю, не зможе попередити переховування від слідства та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Вважав, що заставу до підозрюваного ОСОБА_4 застосовувати не слід, оскільки той підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи наведені у клопотанні слідчого ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_4 просив звільнити його під нічний домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 підтримала свого підзахисного, посилалась на те, що дії підозрюваного ОСОБА_4 кваліфіковані неправильно, конфлікту між останнім та потерпілим не було, відтак і умислу на заподіяння смерті. Свідків, які були очевидцями події кримінального правопорушення, тому підозрюваний ОСОБА_4 не може впливати на їхні показання. Підозрюваний ОСОБА_4 надав показання, що це сталося випадково, потерпілий був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Коли потерпілий впав підозрюваний ОСОБА_4 пішов, він не підозрював, що потерпілий отримав рани. Жодні докази не підтверджують, що між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим був конфлікт.

Згідно з ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, слідчий/прокурор має довести, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність двох з вищезазначених ризиків, а саме, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. До того ж, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

До того ж, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Він, згідно з ст. 12 КК України, віднесений до особливо тяжких злочинів. Його санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

Згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 09 березня 2023 року, установлена обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_4 , де уже надана оцінка доводам сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_4 . Будь-яких нових доводів, які спростовують обґрунтованість підозри, у судовому засіданні не заявлено.

Слідчий суддя вважає доведеним, що тяжкість можливого покарання ОСОБА_4 , дані, які характеризують його особу, а саме: він не працевлаштований, зловживає алкогольними напоями, зважаючи на незначний час з моменту вчинення кримінального правопорушення, на даний час продовжує існувати ризик, що він буде переховуватися від органу досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, про що зазначено у частинах 1, 2 статті 23 та статті 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

У свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту (п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Плєшков проти України» від 10.02.2011 року, заява № 37789/05).

Слідчий суддя зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував його дружні відносини з деякими свідками, які вказують на його причетність до вчиненого кримінального правопорушення і у разі, якщо не обрати йому запобіжний захід, вони через фактор страху перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство, можуть змінити показання.

Отже, слідчий суддя переконана, що продовжує існувати ризик, який передбачений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що не було очевидців саме події, яка відбувалась за місцем проживання ОСОБА_9 , оскільки в кримінальному провадженні є допитані свідки та потерпіла, покази яких є не менш важливими для виконання завдання кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчому судді доведено, що з огляду на ступінь імовірності доведених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, відсутність у нього постійного місця роботи, іншими запобіжними заходам, аніж тримання під вартою, буде неможливо досягти мети визначеній у ч. 1 ст. 177 КПК України.

У свою чергу, слідчий суддя, вважає доведеним, що до закінчення строку дії ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 09 березня 2023 року, досудове розслідування не може бути закінчене, оскільки для цього необхідно отримати висновки експертів, після чого необхідно провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема: повторно допитати підозрюваного з урахуванням отриманої інформації; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування; виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.

Проведення вищевказаних слідчих (розшукових) дій потребує додаткового часу з огляду на складність провадження, їх результати матимуть доказове значення для підтвердження або спростування винуватості підозрюваного.

Вказане стверджується доданими до клопотання слідчого ОСОБА_6 доказами, а також постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 27 квітня 2023 року.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя заставу до підозрюваного ОСОБА_4 не застосовує, оскільки той підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

За таких обставин, слідчий суддя клопотання слідчого ОСОБА_6 задовольняє.

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 199, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , у межах строку досудового розслідування, на 40 (сорок) днів, тобто до 06 червня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 01 травня 2023 року.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА