Справа № 357/4804/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0000362, внесеному 24.02.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівщина, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , 2015 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом визнано доведеним, що 23.02.2023 приблизно о 13 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на полі між населеними пунктами м. Узин та с. Блощинці, Білоцерківського району, Київської області за географічними координатами: 49°46'29.5"N 30 20'45.2"Е , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_6 , діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, тримаючи у руках металеву кочергу, умисно наніс нею не менше десяти ударів в область рук, ніг та тулуба потерпілого ОСОБА_6 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено наступні тілесні ушкодження: перелом лівої ліктьової кістки у середній третині; відкритий крайовий перелом по передній поверхні у серединній третині лівої великої гомілкової кістки; рана в ділянці ліктьового суглоба; множинні садна ділянки лівого плечового суглоба, плеча, передпліччя, кисті, лівого стегна, гомілки.

Переломи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні. Рана в ділянці лівого ліктьового суглоба відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Множинні садна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та зазначив, що він в лютому 2023 року надавав послуги в приватному секторі, пов?язані з обробкою землі на полі сільськогосподарського призначення, крім нього обробляли землю, ще ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_9 .

Так, 23.02.2023 приблизно о 13 години 30 хвилин, перебуваючи в полі між населеними пунктами м. Узин та с. Блощинці, Білоцерківського району, Київської області, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_9 святкували день народження ОСОБА_8 , в ході якого вживали спиртні напої, а саме горілку та коньяк. ОСОБА_3 в зазначений день вжив приблизно 400 гр. горілки та 100 гр. коньяку. Під час святкування ОСОБА_9 почала забирати алкогольні напої зі стола, що не сподобалось ОСОБА_6 , в наслідок чого останній вдарив ОСОБА_9 , що обурило ОСОБА_7 , який вирішив заступитися за ОСОБА_9 та між ним і ОСОБА_6 відбулась бійка. В цей час ОСОБА_9 попрямувала до вагончика та винесла металеву кочергу, яку взяв у руки ОСОБА_3 та наніс до десяти ударів ОСОБА_6 по тулубу та кінцівкам останнього. Однак під час нанесення вказаних ударів ОСОБА_3 отямився та припинив застосовувати насильство до ОСОБА_6 .

Останнім часом між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 складались неприязні відносини, оскільки у ОСОБА_3 почали зникати особисті речі, після відвідування ОСОБА_6 спільних місць зберігання особистих речей, у зв`язку з чим між останніми вже були спроби з?ясувати відносини, але перебування 23.02.2023 у стані алкогольного сп?яніння тільки загострило наявні неприязні стосунки між останніми.

Під час судового засідання обвинувачений у вчиненому злочині розкаявся. Просив суворо не карати. Шкодував, що в судове засідання не з?явився потерпілий перед яким він хотів би вибачитися.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Потерпілий в судове засідання не з`явився про час, місце та дату судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки потерпілого суду не відомо, заяв про відкладання судового розгляду до суду не надходило.

Так, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 того ж Кодексу.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; обставиною, якою пом`якшує його покарання, суд визнає щире каяття. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду у справі № 643/2047/15к, яку суд виклав у своїй постанові від 11.02.2020, в якій наголосив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

Таким чином, факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_3 .

Крім цього, судом при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, але утримує себе за рахунок надання послуг у приватному секторі, шляхом збирання склопакетів, а також має місце реєстрації, яке не співпадає з фактичним місцем його проживання, який має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_4 , 2015 року народження.

Судом також враховані доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання у виді обмеження волі строком ближчої до мінімальної межі покарання, передбаченої санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України із застосування іспитового строку. Крім цього, неявка потерпілого впродовж всього судового розгляду, дає підставу суду визнати зауваження прокурора слушним, щодо визнання незацікавленості потерпілого у результаті розгляду кримінального провадження, оскільки останній проявляє байдужість до ходу судового розгляду та його результату, а відсутність заявленого потерпілим цивільного позову дає суду підстави вважати про відсутність у потерпілого матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 .

Також судом враховано відношення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, отже суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції ч. 1 ст. 122 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення у вигляді обмеження волі, а з урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді обмеження волі з застосуванням іспитового строку є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1