Справа № 708/587/23
Номер провадження № 1-кп/708/65/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Чигирині кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Федеративна Республіка Німеччина, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, працюючого транспортувальником та за сумісництвом водієм пожежної машини у філії «Вітове» ТОВ СП «НІБУЛОН», військовозобов`язаного, особою з інвалідністю або учасником бойових дій чи депутатом - не являється, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено в судовому засіданні, 22.03.2023 року близько 22 год. 30 хв. водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 111830», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою, що сполучає вулицю Миру та вулицю Енергетиків, від вулиці Енергетиків в напрямку вулиці Миру в м. Чигирин Черкаського району Черкаської області, в порушення вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, під час руху на заокругленій ділянці автодороги вліво, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, виїхав на ліве узбіччя відносно напрямку свого руху, після чого виїхав на тротуар, потім знову на ліве узбіччя відносно напрямку свого руху, де допустив перекидання керованого ним транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля «ВАЗ 111830» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що 22.03.2023 року близько 22:30 години у м. Чигирин він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 111830 у якому на предньому пасажирському сидінні у стані алкогольного сп`яніння знаходився ОСОБА_10 , який заважав йому керувати данм автомобілем. Однак, не зважаючи на це, він продовжував керувати даним автомобілем на великій швидкості та не впорався з керуванням транспотрного засобу, допустив перекидання автомобіля, внаслідок чого пасажир автомобіля загинув на місці ДТП.

Також підтвердив суду, що якби не вживав спиртні напої, то міг би передбачити дане ДТП, рухаючись на малій швидості і якби він був у тверезому стані, то ніхто його б не змусив сіти за кермо, якби він цього не захотів. Він дуже переживає через смерть ОСОБА_10 , Також просив врахувати, що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку.

Цивільний позов, поданий потерпілими, не визнав обсязі, вказаним у позові, вважаючи його завищеним, однак визнає, що потерпілі, як батьки, мають право на відшкодування шкоди, яку повинна покрити страхова компанія, у якої застрахований транспортний засіб про що зазначено ним у відзиві на позов.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні обставинами, в тому числі показаннями потерпілих та свідка.

Так, у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила, обставини, встановлені органом досудового розслідування, зазначивши, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого втратила рідного сина, який фінансово допомагав їй так як вона та її чоловік отримують маленьку пенсію не просила призначити обвинуваченому суворе покарання у виді позбавлення волі та підтримала заявлений цивільний позов про відшдування ОСОБА_8 завданої їй моральної шкоди у сумі 159800 гривень.

Потерпілий ОСОБА_6 також підтвердив, обставини, встановлені органом досудового розслідування, де внаслідок неправомірних дій обвинуваченого втратив рідного сина, який допомагав йому матеріально, проживаючи разом з ними. судовому засдінні також підтримав заявлений цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування останнійм завданої йому моральної шкоди в сумі 159800 гривень. Також не просив суд суворо карати обвинуваченого.

Представник потерпілих та цивільних позивачів підтримав даний поов, та, посилаючись на ст.1197 ЦК України проосив суд його задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав суду показання про те, що дійсно, 22.03.2023 року близько 22:30 години він був очевидцем ДТП, що сталася у м.Чигирині за участю обвинуваченого, оскільки він , почувши гул автомобіля, згодом побачив, що автомобіль ВАЗ почав перекидатись. Підбігши на місце ДТП, він, разом з обвинуваченим, почали надавати потерпілому першу медичну допомогу , викликавши пожежників так як відчувався запах газу.

Крім того, обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000107 (а.к.п. 199, т. 1);

протоколом огляду місцевості від 23.03.2023 року - місця дорожньо-транспортної пригоди від вулиці Енергетиків в напрямку вулиці Миру в м. Чигирин зі схемою до протоколу та фототаблицями, під час огляду якої виявлено автомобіль марки "ВАЗ 111830" р.н. НОМЕР_1 у положенні на правому боці, що мав фрагменти пошкодження після перекидання. Також виявлено труп ОСОБА_10 , який знаходився поруч з автомобілем у положенні лежачи на спині та виявлено сліди юзу колес даного авто. Вилучено автомобіль "ВАЗ 111830" р.н. НОМЕР_1 який поміщено на спеціалізовний майданчик тримання т.з. у ВПД №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області (а.к.п. 201-216, т. 1);

протоколом обшуку від 23.03.2023- автомобіля марки ВАЗ 111830" р.н. НОМЕР_1 , узаконеного ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2023 рокуз відеозаписом до нього, під час якого, виявлено та вилучено змиви з керма , важеля перемикання коробки передач , внутрішньої ручки водійських дверцят, нижню та верхню частини чохла водійського сидіння, чохол з під головника водійського сидіння (а.к.п. 217-222, т. 1);

постановою про визнання у якості речових доказів від 23.03.2023 року вилучених під час невідкладного обшуку 23.03.2023 року автомобіля ВАЗ 111830" р.н. НОМЕР_1 : змиви з керма , важеля перемикання коробки передач , внутрішньої ручки водійських дверцят, нижню та верхню частини чохла водійського сидіння, чохол з під головника водійського сидіння (а.к.п. 223-224, т. 1);

постановою про визнання у якості речового доказу від 23.03.2023 року вилученого під час огляду місця події 23.03.2023 року транспортного засобу ВАЗ 111830" р.н. НОМЕР_1 , залишеного на зберіганні на спеціалізовному майданчику тримання т.з. у ВПД №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області (а.к.п. 225-226, т. 1);

висновком експерта від 12.05.2023 року № СЕ-19/124-23/3721-ІТ щодо технічного стану транспортного засобу, згідно висновку якого до моменту ДТП рульове керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ 111830, р/н НОМЕР_1 , знаходились в працездатному стані. Оскільки діаметр гальмівного барабану заднього дівого колеса не відповідає вимогам підприємства-виробника, тому згідно з вимогами п. 31.4.1 а) Правил дорожнього руху України експлуатація даного транспортного засобу заборонялася. Водій автомобіля ВАЗ 111830, р/н НОМЕР_1 , мав можливість виявити вказану невідповідність шляхом своєчасного проведення технічного огляду автомобіля (а.к.п. 227-234, т.1);

висновком експерта від 24.03.2023 року № 03-01/270 щодо судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , згідно з яким смерть ОСОБА_10 настала внаслідок сполученої травми голови, тулубу та кінцівок з переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до розвитку гострої крововтрати, що підтверджується виявленням в ході проведення розтину його трупа описаних тілесних ушкоджень та травматичних змін внутрішніх органів і тканин.

Між виявленою у ОСОБА_10 сполученою травмою голови, тулубу та кінцівок і настанням його смерті, існує прямий причинний зв`язок.

Стан трупних явищ (труп охолоджений рівномірно, трупне заклякання добре виражене у всіх доступних для дослідження групах м`язів; трупні плями при натискуванні на них бліднуть відновлюють свій відтінок впродовж 60 хвилин), а також відсутність ознак гниття свідчить, що смерть ОСОБА_10 настала приблизно за 18-36 годин до експертизи його трупа.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено сполучену травму голови, тулубу та кінцівок, що включає у себе:

- травму голови, у вигляді: крововиливів в м`які тканини голови з внутрішнього боку, саден та синців;

- травму шиї, у вигляді: переломів лівих дужок 4,5-го шийних хребців з крововиливами в навколишні м`які тканини;

- травму грудної клітки, у вигляді: численних по кількох анатомічних лінія переломів правих та лівих ребер із внутрішньогрудинною кровотечею, крововиливів в легені, Середостіння та перикард;

- травму тазу, у вигляді: розриву лонного зчленування, із вогнищевими темно- червоними крововиливами у навколишні м`які тканини;

- численні садна та синці.

Дані тілесні ушкодження утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті ОСОБА_10 , на що вказують їх морфологічні властивості (запалі червоно-коричневі поверхні саден; синюшний, червоно-фіолетовий, синюшно-фіолетовий відтінок синців, їемно-червоний відтінок крововиливів в м`які тканини, без ознак їх реактивного запалення; відсутність ознак загоєння ушкоджень та ознак консолідації (зрощення) переломів кісток.

Видова належність ушкоджень (садна, синці, крововиливи, переломи), а також їх морфологічні властивості, вказує на їх спричинення тупими предметами.

Різноманітний характер та масивність травматичних змін, локалізація їх на різних анатомічних ділянках тіла, в сукупності вказують, що в даному випадку мала місце транспортна травма, не виключено обставини якої зазначені у описовій частині даної постанови.

Виявлена у ОСОБА_10 сполучена травма голови, тулубу та кінцівок, відповідно до змісту п. 2.1.2. п. 2.1.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" - МОЗ України належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Судово-медичною експертизою крові та сечі від трупа ОСОБА_10 , проведеною у відділенні судово-медичної токсикології, встановлено: "Виявлено 4,46 та 5,17 г/дм3 (проміле) етилового спирту. Така концентрація етилового спирту може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живих осіб..." (а.к.п. 236-238, т. 1);

протоколом отримання зразків для експертизи від 23.03.2023 року, згідно з яким у ОСОБА_8 відібрано зразки крові, які поміщено до пробірок, упаковано та направлено для проведення хіміко-токсикологічного дослідження (а.к.п.239-240, т.1);

даними направлення на хіміко-токсикологічного дослідження від 23.03.2023 року 0 3 год.45 хв (а.к.п. 241, т. 1);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.03.2023 року, згідно з яким ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,1 проміле (а.к.п. 242, т.1);

актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.03.2023 року, згідно з яким у ОСОБА_8 встановлено гостру алкогольну інтоксикацію, ускладнену забоєм правої нижньої кінцівки. ДТП (а.к.п. 243-244, т. 1);

висновком експерта № 05-3-08/720 від 24.03.2023 року у доставлених зразках крові (об`єкт № 1 та об`єкт № 2) ОСОБА_8 виявлено в крові об`єкт № 1 та в крові об`єкт № 2 етанол в кількості відповідно - 1,30 та 1,33 г/дм3 (проміле).

Не виявлено: метиловий, пропілові, бутилові та амілові спирти, ацетон, хлороформ, етилацетат, бензол, толуол та 1,2-дихлоретан.

Дослідження на наявність наркотичних речовин не проводилося у звязку з недостатньою кількістю наданого біологічного об`єкту (крові) (а.к.п. 245-246, т.1);

протоколом затримання ОСОБА_8 від 23.03.2023 року, згідно з яким останнього фактично затримано 23.03.2023 року о 04 год. 40 хв. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Зауважень і доповнень до даного протоколу у ОСОБА_8 не було, підстави затримання зрозумілі, права та обов`язки роз`яснені (а.к.п. 247-250, т.1);

висновком експерта № СЕ-19/124-23/3886-ІТ від 08.05.2023 року, згідно з яким розрахована швидкість автомобіля ВАЗ 111830, р/н НОМЕР_1 , на момент утворення слідів бокового юзу складала близько 101...113 км/год і є мінімальною, оскільки при розрахунках не враховувалися витрати кінетичної енергії на деформацію кузовних деталей автомобіля при перекиданні у зв`язку з відсутністю достатньо апробованої методики даного виду досліджень (а.к.п. 5-7, т. 2);

протоколом слідчого експерименту від 08.05.2023 року з додатками: план-схемою та таблицею зображень за участю підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_4 , згідно з яким відтворено обставини ДТП, що мала місце 22.03.2023 року (а.к.п. 9-16, т. 2);

висновоком експерта № СЕ-19/124-23/5507-ІТ від 23.05.2023 року, згідно з яким за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, у дорожній обстановці, що склалась, водій автомобіля ВАЗ 111830, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Для відповіді на питання, що стосуються дій пасажира ОСОБА_10 , спеціальних (технічних) пізнань в галузі автотехнічних досліджень не потрібно, тому орган досудового слідства, прокурор та суд самостійно взмозі їх оцінити у відповідності до вимог Р. 5 Правил дорожнього руху України.

В момент виникнення небезпеки для руху водій автомобіля ВАЗ 111830, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_8 мав технічну можливість зупинити автомобіль до місця, де автомобіль почало заносити, шляхом застосування екстренного гальмування в умовах місця ДТП, та не мав такої можливості при швидкості руху 113 км/год, при цьому однозначно мав таку можливість при дотриманні дозволеної швидкості руху транспортних засобів в населеному пункті 50 км/год.

За обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, в діях водія автомобіля ВАЗ 111830, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Для відповіді на питання, що стосуються дій пасажира ОСОБА_10 , спеціальних (технічних) пізнань в галузі автотехнічних досліджень не потрібно, тому орган досудового слідства, прокурор та суд самостійно взмозі їх оцінити у відповідності до вимог Р. 5 Правил дорожнього руху України (а.к.п. 17-21, т. 2).

Частиною першою статті 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд, при оцінці доказів повинен керуватися критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах: «Козинець проти України» від 06.12.2007; «Нечипорук і Йонкало проти України», від 21.04.2011; «Яременко проти України» від 12.06.2008).

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає докази, надані стороною обвинувачення, належними та допустимими, такими, що відповідають вимогам КПК України, при оформленні яких не було допущено істотного порушення прав та свобод ні обвинуваченого, ні інших осіб.

У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними особами, що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань.

Перевірка обставин даного кримінального провадження, встановлених на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду, аналіз та зіставлення досліджених у судовому засіданні доказів, у тому числі показань потерпілих, свідка, висновків проведених експертиз, свідчать про достовірність тверджень обвинуваченого.

Вищезазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілогого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази - логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 , полягає у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, відповідальність за вчинення якого встановлена ч.3 ст. 286-1 КК України.

Для кваліфікації даного злочину форма вини не має значення.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням ОСОБА_8 до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Не викликає сумніву порушення ОСОБА_8 п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, та що ці порушення, перебувають у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме зі спричиненням смерті ОСОБА_10 .

Таким чином, згідно з положеннями статті 22 КПК України, з`ясувавши обставини даного кримінального провадження та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Дослідивши усі вищезазначені докази в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину та вважає, що його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам, встановленим у ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Отже, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його молодий вік, має постійне місце проживання, реєстрації, офіційно працевлаштований, особою з інвалідністю не являється, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, згідно характеристики по місцю проживання та виробничої характеристики характеризується позитивно, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинку та осудив свою поведінку, а також досудову доповідь органу пробації, згідно якої, вбчачається середній рівень ризику вчинення кримінального правпорушення, а рівень ризику небезпеки для суспільства є високим.

У якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

Так, у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.

У діях обвинуваченого також наявне активне сприяння розкриттю злочину, оскільки, обвинувачений із самого початку сприяв розкриттю вчиненого ним коримінального правопрушення, відтворюючи вчинені ним події, які відбулися та причини ДТП.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Суд також враховує характер дій обвинуваченого, який допустив грубі порушення Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, наслідки діяння, та спричинив смерть молодій особі. Працюючи водієм, знаючи про заборони керування транспортним засобом в стані будь-якого сп`яніння, в тому числі і алкогольного, ОСОБА_8 все ж вирішив сісти в такому стані за кермо, піддаючи небезпеці як себе, так і пасажира, який, в результаті ДТП загинув. Крім того, суд враховує думки потерпілих - батька та матері постраждалого молодого хлопця , які просять призначити обвинуваченому на розсуд суду, а також позицію прокурора, з якою погодився представник потерпілих, який просив призначити покрання у виді позбавленні волі на строк п`ять років з позбавленням прав керування транспортними засобами також строком на п`ять років .

Призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому позиція сторони захисту про застосування судом ст.75 КК України не є вірною, зважаючи внесені до даної статті доповнення у 2021 році.

Крім того, суд враховує, що санкція ч.3 ст.286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі з позбавленням права керувати транспортними засобами . Зі змісту вказаної норми убачається, що при засудженні особи за.ч.3 ст.286-1 КК України позбавлення права керування транспортним засобом є обов`язковим додатковим покаранням.

З вищенаведеного випливає, що визначене законодавцем у ч.3 ст. 286-1 КК України додаткове покарання справедливо обмежує на певний строк можливість особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину щодо безпеки руху та експлуатації транспорту, реалізувати у майбутньому, після відбуття основного покарання, право на керування транспортними засобами.

Зі змісту частини третьої статті 55 КК України убачається, що при призначенні позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткового покарання до позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Підстав для незастосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , який має посвідчення водія (а.к.п.37,38 т.2), додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд не знаходить, враховуючи невідворотні наслідки у виді смерті люлини. Зі вищенаведеного, суд не вбачає підстав і для застосування ст.69 КК України.

Призначення ОСОБА_8 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Ваховуючи те, що стосовно обвинуваченого згідно ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.03.2023 року обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Чигиринського районного суду до 18.08.2023 року включно, тому суд вважає, що його необхідно залишити до набрання вироком законної сили без змін. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_8 від 23.03.2023 року, останнього фактично затримано 23.03.2023 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

А відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Тому, в строк відбування покарання ОСОБА_8 слід зарахувати строк перебування його під вартою як попереднє ув`язнення з 23.03.2023, тобтто, з моменту затримання відповідно до протоколу затримання особи і до дати набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Розглядаючи заявлені цивільний позов, поданий потерпілими до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди у розмірі по 159800 грн. кожному, завданих внаслідок вчинення ним даного кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Частина 2 статті 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду регламентовані статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, позивачі, вважаючи страхове відшкодування моральної шкоди недостатнім для відшкодування моральної шкоди, мають право на відшкодування обвинуваченим різниці між фактичним розміром завданої моральної шкоди і страховою виплатою, належною йому до виплати від страховика, а тому позиція відповідача викладена у відзиві на позов є помилковою.

Звертаючись з позовом про відшкодування моральної шкоди, потерпілі визначили розмір моральної шкоди, завданої їм по 200000 грн. кожному, а тому просили стягнути з обвинуваченого різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка покривається ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (по 40200 грн.кожному ) в сумі по 159800 грн. кожному.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що моральна шкода потерпілим завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем у якому перебував син позивачів, полягає вона в тому, що в результаті смерті сина тяжкість вимушених втрат потерпілих є непоправною та такою, яку неможливо компенсувати у будь-який спосіб.

Так, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілим суд враховує характер злочину, який характеризується необережною формою вини, глибину душевних страждань потерпілих у зв`язку з непоправною втратою близької людини.

Разом з тим, з урахуванням характеру правопорушення, яке є ненавмисним, глибини та тривалість страждань, які зазнали позивачі, з урахуванням вимог розумності та справедливості, загальний розмір моральної шкоди становить 100000 гривень кожному.

А як зазначили позивачі та їх представник у позові , що за їх заявою буде сплачена страхова виплата за моральну шкоду по 40200 гривень кожному, тож різниця між страховою виплатою та загальним розміром моральної шкоди 0) підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів у сумі по 59 800 гривень кожному.

На переконання суду, саме такий розмір моральної шкоди, з урахування глибини страждань, внаслідок раптової та передчасної загибелі рідного сина з вини ОСОБА_8 , а також того, що негативні наслідки вчиненого обвинуваченим злочину мають незворотній характер, не може вважатися завищеним або надмірним.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру шкоди, який передбачений цивільним позовом, а також такого матеріального стану обвинуваченого, який би свідчив про його спроможність задоволити вимоги цивільних позовів у заявленому розмірі грошового стягнення щодо моральної шкоди. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого та інтересами потерпілих.

Відтак, цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, згідно з ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2023 року накладено арешт на автомобіль "ВАЗ 111830", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що, згідно свідоцтва про реєстрацію трансорнного засобу серії НОМЕР_2 , належиь ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та змиви з керма автомобіля «ВАЗ 111830», реєстраційни номер НОМЕР_1 , з важеля перемикання коробки передач, з внутрішньої ручки водійських дверцят, верхня частина чохла з водійського сидіння, чохол з підголівника водійського сидіння.

Зі змісту ухвали встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, арешт з метою забезпечення цивільного позову не накладався і таке клопотання до суду не надходило, а тому арешта на дане майно підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 7170 гривень, куди входять витрати: 3824 грн. за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу; 1434 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи; 1912 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100,124,174, 368-370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з часу його затримання - з 23.03.2023 і до дати набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк додаткового покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 59800 (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 59800 (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) гривень.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 7170 (сім тисяч сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2023 року на: транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 111830» реєстраційний номер НОМЕР_1 , змиви з керма автомобіля «ВАЗ 111830», реєстраційни номер НОМЕР_1 , з важеля перемикання коробки передач, з внутрішньої ручки водійських дверцят, верхня частина чохла з водійського сидіння, чохол з підголівника водійського сидіння - скасувати.

Речові докази по справі: транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 111830» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває на спеціальному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Б. Хмельницького, 55, м. Чигирин Черкаського району Черкаської області, - повернути законному власнику ОСОБА_8 ; змиви з керма автомобіля «ВАЗ 111830», реєстраційни номер НОМЕР_1 , з важеля перемикання коробки передач, з внутрішньої ручки водійських дверцят, верхня частина чохла з водійського сидіння, чохол з підголівника водійського сидіння, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ГУНП в Черкаській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вучення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1