Справа № 953/4010/22
н/п 1-кп/953/458/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.03.2022 року за № 0000964 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, не працевлаштованої, раніше не судимої, проживає: АДРЕСА_1 ,

з кваліфікацією вчинення суспільно-небезпечного діяння за ч.1 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 23.03.2022, приблизно о 22.00 год. (точний час встановити не представилось за можливе), перебуваючи за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_2 , будучі у стані хронічного психічного захворювання, не маючи змоги усвідомлювати свої дії та керувати ними, шляхом, згідно висновку експерта судово-медичної експертизи №10-12/1383-ДМ/22, закриття дихальних отворів компактним предметом чи руками, спричинила механічну асфіксію, від якої її мати, ОСОБА_6 , 1946 р.н., померла. Своїми діями ОСОБА_5 вчинила дії суспільно - небезпечного діяння за ознаками ч.1 ст. 115 КК України, тобто вбивство (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині).

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила обставини подій 23-24.03.2022 року та вказувала, що вона любила мати та не могла її вбити, все це наговорюють свідки і ці свідки, допитані в суді і вбили її мати. Неодноразово змінювала показання, вказуючи в судових засіданнях, що свідки вбили її мати, в другий раз це були невідомі чоловіки, в інший раз свідок ОСОБА_7 вдарила її по голові, і були ще невідомі чоловіки, які потім вибігли, також вкрали її майно з квартири.

Адвокат в судовому засіданні зазначив про необхідність лікування ОСОБА_5 , з врахуванням обставин, які встановлені судом.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, посилаючись на докази, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у стані неосудності.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані під час судового розгляду докази, суд приходить до наступного.

Факт вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто вбивство (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині) підтверджується зібраними під час кримінального провадження та безпосередньо дослідженими під час судового розгляду наступними доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_9 і 23.03.2022 року вона почула грохот, вийшовши з квартири, побачила ОСОБА_5 , яка гола, в одному халаті бігала по сходах, дуже збуджена, махала руками, кидала речі, двері у квартиру ОСОБА_9 були відкриті. Тоді, вона пішла до інших сусідів, щоб з кимось зайти до квартири ОСОБА_9 і з сусідкою ОСОБА_10 вони заглянули до квартири ОСОБА_9 . Вони побачили, що мати - ОСОБА_6 сиділа, а ОСОБА_11 бігала по квартирі, обнімала мати, як дитина всім тулубом, потім ОСОБА_5 стала кидати в них речі і вони пішли, вирішивши викликати поліцію, оскільки ОСОБА_11 була неадекватна. Подзвонили вони в поліції в цей же день приблизно 16-45 -16-55 год., але поліція не приїхала. Потім, після 17-18 години ОСОБА_11 стала викидати всі речі із квартири (меблі, комп`ютер, монітор, речі, документи), відкривши всі вікна, раскидала всі горшки для квітів в під*їзді. Оскільки вона проживає в квартирі, яка знаходиться поруч з квартирою ОСОБА_9 , вона чула що до 21 години вечора в цей день в квартирі ОСОБА_9 був грюкіт, голоси ОСОБА_11 та її матері, оскільки ОСОБА_11 змушувала мати співати. Однак, після 21-00 год. вона не чула голосу ОСОБА_6 (матері). До квартири ОСОБА_9 вночі вона не заходила. Зранку десь о 7-30 наступного дня вона побачила, що квартира ОСОБА_9 також відкрита і вже приїхала поліція. Сусід ОСОБА_12 сказав, що це він викликав поліцію, оскільки ОСОБА_6 померла. Заглянувши в квартиру сусідів вона побачила, що мати лежить на полу без ознак життя, а ОСОБА_11 була біля поліції і вона допомагали її одягати, оскільки та була роздягнута і не розуміла де вона і що робить. На претензії ОСОБА_5 щодо неправомірних дій пояснювала, що ніякого відношення до смерті матері ОСОБА_11 не має.

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_9 , проживає в іншому під*їзді будинку АДРЕСА_3 . 23.03.2022 року вона разом з сусідкою Вітою заходила в квартиру ОСОБА_9 , двері в квартиру були відкриті, і там вони бачили, що ОСОБА_6 лежала на дивані, кричала, а ОСОБА_5 була на ній з подушкою. Потім на них стала кричати ОСОБА_11 , кидати в них речі і вони пішли, викликали поліцію, саме вона 2 рази дзвонила, але поліція не приїхала. На наступний ранок вона дізналася, що сусід ОСОБА_12 піднявшись до квартири ОСОБА_9 з підвалу побачив, що ОСОБА_6 померла і тоді він викликав поліцію. На претензії і запитання ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона нічого по відношенню до ОСОБА_6 не робила, нікого не душила, ніякі речі в квартирі ОСОБА_9 не чіпала.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом ОСОБА_9 , проживає в сусідньому під*їзді будинку АДРЕСА_3 . Оскільки в березні 2022 року була комендантська година з 20-00 до 06-00 наступного дня та обстріли, він разом з іншими людьми з будинку (18 осіб) в комендантський час був в підвалі будинку. 23.03.2022 року з квартири ОСОБА_5 викидала речі, кричала про диверсантів. Зранку, десь о 07-00 год. 24.03.2022 року він, вийшовши з підвалу, побачив, що на вулиці лежить багато речей, які ОСОБА_5 викинула зі своєї квартири та кричала, що підірве весь будинок. Також вона кричала що їй потрібно викликати лікарів. Піднявшись до квартири ОСОБА_9 він побачив, що двері в квартиру відкриті і ОСОБА_6 лежить без ознак життя, до руки прив*язаний ремінець. Він викликав поліцію, перекрив газ та воду в квартирі ОСОБА_9 . ОСОБА_5 була дуже агресивна, на всіх кидалась. До цих подій він взагалі не знав ОСОБА_5 . Сусідка ОСОБА_15 потім йому сказала, що вночі ОСОБА_11 та її мати боролись, було чутно з їх квартири грюкіт.

Крім показань свідків, факт вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданнями доказами, а саме :

- відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події від 24.03.2022 за адресою: АДРЕСА_1 з фототаблицею, в ході якого було оглянуто дану квартиру, зафіксовано обстановку, що була в цій квартирі та на вулиці, виявлено тіло ОСОБА_6 , 1949 р.н. без ознак життя.

- даними у висновку експерта № 10-12/1383-ДМ/22 від 29.04.2022 року, за якими причиною смерті ОСОБА_6 стала механічна асфіксія від закриття дихальних отворів, компактним предметом чи руками нападника. Це підтверджується сукупністю загальноасфіктичних ознак (рідкий стан крові, різке венозне повнокрів`я внутрішніх органів, гострої альвеолярної емфіземи, крапкоподібних крововиливів на поверхні серця, легень (плями Тард`є), пилоподібних крововиливів у сполучні оболонки очей), та наявності в ділянці носо-губного трикутника, навколо рота множинних саден, та плямистих крововилив на слизовій оболонці порожнини рота, губ, десни верхньої щелепи в ділянці вуздечки, на кінчику язика. Оцінюючи ступінь розвитку трупних явищ, що досліджувались в ході експертизи трупа, зазначено, що смерть ОСОБА_6 могла настати при обставинах та в період вказаних в постанові про призначення експертизи. Крім того, при експертизі трупа, встановлено садно на тильній поверхні правої кисті, в проекції суглобових поверхонь 2-5 пальців, що утворилось прижиттєво, незадовго до настання смерті, від дії тупого предмета, по механізму ковзання-тертя, що могло утворитись в ході «боротьби та самозахисту». Садно впливу на настання смерті не мало та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_5 .

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд визнає доведеним поза розумним сумнівом, факт вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто вбивство (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині).

Будь-яких доказів захисту на спростування доказів сторони обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй суспільно небезпечного діяння суду не надано, також не було заявлено і будь-яких клопотань з даного питання. Версія ОСОБА_5 щодо причетності інших осіб до подій 23-24.03.2022 року не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що вона 1972 року народження, з вищою освітою, не заміжня, дітей на утриманні не має, раніше не судима, зареєстрована та проживала в м. Харкові разом з матір*ю, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 105 від 24.06.2022 ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебувала в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання та не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 18 КК України, суб`єктом злочину є фізична осудна особа.

Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Судом встановлено, що за своїм психічним станом ОСОБА_5 на теперішній час потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Інших даних суду під час судового розгляду не надано.

У роз`ясненнях, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» зазначено, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки остання вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і до неї можливо застосувати примусові медичні заходи у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом в примусовому порядку згідно висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №105 від 24.06.2022 року, оскільки за своїм психічним станом та характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння вона не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду. Цивільні позови не заявлялися.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, судом даний вид запобіжного заходу було продовжено до 04.09.2023 року.

З огляду на зазначене, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, ступінь тяжкості її психічного захворювання та психічний стан, який згідно висновку комісійної судово-психіатричної експертизи становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду, суд приходить до висновку про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, до набрання донної ухвали суду законної сили.

Керуючись ст.ст.369,371-372,392, 395, 503,505, 508, 512,513, 516, 532 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру - госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом - до її одужання або зміни психічного стану.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, а саме у Дніпропетровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України - до набрання ухвали суду законної сили.

Виконання ухвали в цій частині доручити Головному лікарю Дніпропетровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1