Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представників володільця майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діять в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000425 від 02.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання представників володільця майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діять в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000425 від 02.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування доводів клопотання представники власника майна зазначили, 26 березня 2021 року слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_6 розглянуто справу №758/3744/21 за клопотанням начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000425 від 02.03.2021 року та винесено ухвалу про арешт майна від 26.03.2021 року.

Так, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2021р. накладено арешт на автомобіль марки «LEXUS ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000425 за ч. 2 ст.190 КК України.

Крім того, відповідно до листа СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві №9409/125/03/53/2021 від 28.05.2021р. встановлено, що кримінальне провадження №0000425 приєднано до кримінального провадження №0000341.

Аналізуючи положення кримінально-процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

15.04.2021 року начальником відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 проведено огляд, під час якого вилучено автомобіль марки «LEXUS ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключі від автомобіля.

ОСОБА_5 , придбав даний автомобіль законним шляхом.

Відповідно до договору купівлі - продажу транспортного засобу №6179/21/004612 від 09.02.2021р., де продавцем є ТОВ «УКАВТОТЕХТРЕЙД», яке діє на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу, таким чином у ОСОБА_5 жодних підстав вважати, що у продавця відсутні повноваження на продаж автомобіля.

Крім того, автомобіль «LEXUS ES 350» знаходився на торгівельному майданчику, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька-Садова, 21, серед інших автомобілів.

Під час реєстрації автомобіля «LEXUS ES 350» на ОСОБА_5 жодних арештів, заборон та іншого за автомобілем не рахувалось.

Також, всі документи щодо реєстрації за ОСОБА_5 автомобіля «LEXUS ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 було подано до ТСЦ 3246, де і було проведено реєстрацію.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000425 від 02.03.2021р. за ч. 2 ст. 190 КК України, в якому міститься короткий виклад обставин, що свідчять про вчинення кримінального правопорушення «В період часу з 04.02.2021 по 16.02.2021 гр. ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Садово-Сирецька, 21, шахрайським шляхом за продаж автомобіля, заволодів грошовими коштами, чим спричинив ОСОБА_9 значну матеріальні шкоду».

Таким чином, виходячи з відомостей, які зазначені в вищевказаному Витягу з ЄРДР, то заява про вчинення кримінального правопорушення, було подано у зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_8 шахрайським способом заволодів грошовими коштами від продажу автомобіля, а не автомобілем «LEXUS ES 350».

Таким чином, жодних претензій від попереднього власника та заявника ОСОБА_9 , з приводу того, що її транспортний засіб було продано не має.

ОСОБА_5 є добросовісним набувачем автомобіля «LEXUS ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до договору купівлі - продажу, оскільки придбав даний автомобіль у законний спосіб та жодних обмежень на автомобілі «LEXUS ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 не було.

Крім того, ОСОБА_9 не зверталася до поліції про угон автомобіля, а звернулася з заявою про шахрайські дії, щодо заволодіння її грошовими коштами від продажу автомобіля.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2021р. про арешт майна, а саме автомобіля «LEXUS ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 , метою арешту було проведення судових експертиз.

Таким чином, з часу вилучення автомобіля, пройшло майже 2 місяці, всі необхідні слідчі та процесуальні дії слідчим можливо було виконати.

Про те, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна ОСОБА_5 , на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна підозрюваного.

Як свідчать матеріали кримінального провадження відносного ОСОБА_5 кримінальне провадження не відкривалося органом досудового слідства та йому не повідомлялось про підозру у вчиненні будь- яких кримінальних правопорушень.

ОСОБА_5 не є обвинуваченим або особою яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Представник володільця майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив розглядати клопотання без участі захисника, клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав у ньому наведених.

Слідчий належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, подав клопотання у якому просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва, у кримінальному провадженні №0000425, задоволено клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль марки «LEXUS ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Звертаючись із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки вищевказене майно порушує право вищенаведеного власника щодо володіння, користування і розпорядження належним йому майном, також посилався на те, що ОСОБА_5 не має ніякого відношення до кримінального провадження, а також не доведено, що автомобіль міг бути отриманий в результаті здійснення незаконної діяльності чи вчинення злочину.

Згідно абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах "Амюр" проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції").

При дослідженні матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено, що арешт на майно накладений у відповідності до норм діючого кримінально процесуального законодавства України, тобто дане позбавлення права відбулось на умовах, передбачених законом, що узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, постановою слідчого відповідне майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000425, а арешт на нього накладено з метою збереження речових доказів.

У той же час, у клопотанні про скасування арешту майна заявником не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, а так само не надано жодних доказів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, як того вимагають положення ч. 2 ст. 174 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також наведені прокурором доводи, слідчий суддя доходить висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ураховуючи вищевикладене, підстав вважати накладений арешт ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва необґрунтованим у суду не має, а заявником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, а також враховуючи правову кваліфікацію кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт на майно, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представників володільця майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діять в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000425 від 02.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала відповідно до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1