У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області м.Ужгород, громадянина України, українця за національністю, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 361 КК України

- запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник проти клопотання сторони обвинувачення заперечив у частині вилучення документів, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

У судовому засіданні підозрюваний свого захисника підтримав повністю.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення заявленого клопотання по суті, слідчий суддя встановив таке.

Відповідно до витягу з ЄРДР від 12.10.2023 з кримінального провадження №0000201 органом досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 2 ст.361 КК України.

28.07.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 361 та ч. 2 ст.361 КК України.

Зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 2020 року, в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікацій, які згідно п.9 ч.4 ст.9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» належать до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, та із цією метою ОСОБА_5 , не будучи оператором електронних комунікацій з правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів зв`язку, не маючи відповідної ліцензії, виданої Національною комісією з питань регулювання зв`язку, усвідомлюючи, що експлуатація повторювачів в Україні здійснюється на основі присвоєнь радіочастот, для чого необхідно отримати в Українському державному центрі радіочастот присвоєння радіочастоти, що здійснюється для кожного радіообладнання, встановленого у місці з конкретними географічними координатами та звернутись за присвоєнням до УДЦР може тільки оператор власник мережі, на якій це радіообладнання буде використовуватись, і те, що самостійне підключення повторювача до мережі мобільного зв`язку це втручання у мережу та у процес надання послуг, із внесенням змін у електромагнітну обстановку в конкретній зоні обслуговування, створення радіозавад іншим абонентам та мережам інших операторів, в порушення вимог п.п. 25, 28, 34, 50, 59, 67, 70, 89, 93, 102, ст. 2, ст. ст. 46, 64, 67, 68 Закону України «Про телекомунікації», п. 7, 14 технічного регламенту радіообладнання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 р. № 355, придбав у невстановленому місці широкосмуговий дводіапазонний GSM репітер (повторювач, ретранслятор) марки «Lintratek», моделі «KW20L-GD», в комплексі з двома антенами та блоком живлення, який у реєстрі радіообладнання та випромінювальних пристроїв, затвердженого постановою НКЕК від 29.06.2022 №87 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2022 за №788/38124 відсутній, та присвоєння радіочастот для цього радіообладнання на території України не здійснювалось, а тому відповідно до п. 67 ч. 2 Закону України «Про телекомунікації» такий являється незаконно діючим радіообладнанням, тобто радіообладнанням, випромінювальний пристрій будь-якого призначення, експлуатація якого заборонена або не дозволена в Україні або щодо якого встановлений факт експлуатації без визначеного законодавством присвоєння радіочастоти.

Після чого, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 2020 року, ОСОБА_5 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, самостійно, без звернення до надавачів послуг мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» про встановлення даного радіообладнання його реєстрацію та погодження, встановив його за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , та незважаючи, що діапазон частоти ПрАТ «ВФ Україна», згідно наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку, видано ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України, становить 1750 - 1770 МГц., ОСОБА_5 без наданої йому відповідної ліцензії НКЕК, здійснив несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж в діапазоні 1750 - 1770 МГц., чим здійснював радіозавади стільникового зв`язку, оператор, якого забезпечує стільниковим зв`язком с. Сторожниця, Ужгородського району, зокрема: у період часу з 16.06.2020 по 10.07.2020; 09.09.2020 по 24.09.2020; 01.02.2021 по 26.02.2021; 14.04.2022 по 06.05.2022 та 08.06.2020 по 216.06.2022 працівниками Закарпатського обласного відділу Карпатської філії Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» на виконання заявок ПрАТ «ВФ Україна» «про вжиття заходів для усунення дії радіозавад», проведені роботи, щодо пошуку джерела радіозавади та усунення дії радіозавад, що впливає на роботу базової станції стільникового зв`язку, в ході чого встановлено, що джерелом радіозавад є несправний GSM/UMTS репітер, який знаходиться за адресою: Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Перемоги, 43, який за результатами вказаних проведених заходів та на виконання вимог працівників Закарпатського обласного відділу Карпатської філії Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» було відключено ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 здійснив несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж, чим спричинив здійснення радіозавад, тобто завад спричинених електромагнітним випромінюванням, що загрожують функціонуванню служб радіонавігації або інших служб безпеки чи значно погіршують якість, перешкоджають або неодноразово переривають роботу служб радіозв`язку, що діють відповідно до законодавства чи міжнародних договорів.

Вказане діяння ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 361 КК України, а саме як несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж.

Окрім цього, ОСОБА_5 , не будучи оператором електронних комунікацій з правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів зв`язку, не маючи відповідної ліцензії, виданої Національною комісією з питань регулювання зв`язку, усвідомлюючи, що експлуатація повторювачів в Україні здійснюється на основі присвоєнь радіочастот, для чого необхідно отримати в Українському державному центрі радіочастот присвоєння радіочастоти, що здійснюється для кожного радіообладнання, встановленого у місці з конкретними географічними координатами та звернутись за присвоєнням до УДЦР може тільки оператор власник мережі, на якій це радіообладнання буде використовуватись, і те, що самостійне підключення повторювача до мережі мобільного зв`язку це втручання у мережу та у процес надання послуг, із внесенням змін у електромагнітну обстановку в конкретній зоні обслуговування, створення радіозавад іншим абонентам та мережам інших операторів, в порушення вимог п.п. 25, 28, 34, 50, 59, 67, 70, 89, 93, 102, ст. 2, ст. ст. 46, 64, 67, 68 Закону України «Про телекомунікації», п. 7, 14 технічного регламенту радіообладнання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 р. №355, маючи у користуванні широкосмуговий дводіапазонний GSM репітер (повторювач, ретранслятор) марки «Lintratek», моделі «KW20L-GD», в комплексі з двома антенами та блоком живлення, який у реєстрі радіообладнання та випромінювальних пристроїв, затвердженого постановою НКЕК від 29.06.2022 №87 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2022 за №788/38124 відсутній, та присвоєння радіочастот для цього радіообладнання на території України не здійснювалось, а тому відповідно до п. 67 ч. 2 Закону України «Про телекомунікації» такий являється незаконно діючим радіообладнанням, тобто радіообладнанням, випромінювальний пристрій будь-якого призначення, експлуатація якого заборонена або не дозволена в Україні або щодо якого встановлений факт експлуатації без визначеного законодавством присвоєння радіочастоти, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, самостійно, без звернення до надавачів послуг мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» про встановлення даного радіообладнання його реєстрацію та погодження, встановив його за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , та незважаючи, що діапазон частоти ПрАТ «ВФ Україна», згідно наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку, видано ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України, діапазон якого становить 1750 - 1770 МГц., ОСОБА_5 без наданої йому відповідної ліцензії НКЕК, повторно здійснив несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж в діапазоні 1750 МГц., чим здійснював радіозавади стільникового зв`язку, опреатор, якого забезпечує стільниковим зв`язком с. Сторожниця, Ужгородського району, зокрема:

ОСОБА_5 , не реагуючи на неодноразові звернення працівників Закарпатського обласного відділу Карпатської філії Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», щодо незаконності даного радіоелектронного засобу та після його відключення, усвідомлюючи, що встановлений GSM репітер (повторювач, ретранслятор) марки «Lintratek», моделі «KW20L-GD», в комплексі з двома антенами та блоком живлення здійснює радіозавади оператором стільникового зв`язку, продовжував користуватися ним до 25 листопада 2022 року, тобто до моменту його вилучення працівниками правоохоронних органів під час проведення санкціонованого судом обшуку, в ході якого було виявлено та вилучено вказаний «репітер», який працював з порушенням діючих норм та стандартів та створенням радіозавад базовим станціям стільникового радіозв`язку.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/107-22/10843-ТК від 15.02.2023 GSM репітер (повторювач, ретранслятор) марки «Lintratek», моделі «KW20L-GD», в комплексі з двома антенами та блоком живлення є додатковою ланкою між базовою станцією оператора мобільного зв`язку та кінцевим абонентом, а його встановлення у телекомунікаційній системі не передбачене надавачем послуг мобільного зв`язку за звичайних умов, використання даного типу пристроїв без реєстрації та погодження з надавачем послуг мобільного зв`язку може вважатись втручанням в роботу телекомунікаційної системи та який випромінює радіосигнали на усіх радіочастотах, виділених для радіотехнології, а не орієнтований на смугу тільки одного конкретного оператора, відповідно це призводить до створення радіозавад, що може заважати роботі базових станцій операторів стільникового зв`язку, розташованих поруч.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 повторно здійснив несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж, чим спричинив здійснення радіозавад, тобто завад спричинених електромагнітним випромінюванням, що загрожують функціонуванню служб радіонавігації або інших служб безпеки чи значно погіршують якість, перешкоджають або неодноразово переривають роботу служб радіозв`язку, що діють відповідно до законодавства чи міжнародних договорів.

Вказане діяння ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 361 КК України, а саме як несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж, вчинене повторно.

Слідчий суддя, вирішуючи подане клопотання сторони обвинувачення, дійшов до такого висновку.

Відповідно до приписів ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

Згідно з положеннями ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За правилами ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення ПрАТ «ВФ Україна» від 03.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 09.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.11.2022; протоколом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_2 від 25.11.2022; листами Карпатської філії Закарпатського обласного відділу ДП «Український державний центр радіочастот» від 28.11.2022 та 01.06.2023; висновком експерта за результатами проведення телекомунікаційної експертизи від 15.02.2023 №СЕ-19/107-22/10843-ТК; Листами ПрАТ «ВФ Україна» від 13.03.2023 та від 21.06.2023; листами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 23.03.2023 та 22.06.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується із твердженням сторони обвинувачення про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 .

Резюмуючи дослідження обґрунтованості поданого клопотання, слідчий суддя зазначає про необхідність здійснення аналізу наявності ризиків, які персоніфіковані у поданому клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Тобто ризики, які дають достатні підстави вважати, що особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених статтею 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення нею зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що відповідна особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме такі дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження, як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що за правилами ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 361 КК України нетяжким злочином. Зокрема, слідчий суддя вказує на те, що санкція кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 361 КК України встановлює допустимість застосування покарання у виді штрафу від трьох тисяч до семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк.

Також слідчий суддя бере до уваги приписи ст.178 КПК України, за якими при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У цьому аспекті слідчий суддя враховує те, що підозрюваний раніше не судимий, є приватним підприємцем, має вищу освіту. Також слідчий суддя бере до уваги вік підозрюваного, який є особою 1968 року народження. Слідчий суддя вказує на те, що адреса реєстрації підозрюваного відрізняється від його місця його фактичного проживання.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя доходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, зважаючи на те, що підозрюваний обізнаний зі змістом показань свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому може впливати на них з метою зміни викриваючи його показань. Крім того, доцільно врахувати те, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, тоді як підозрюваному відомі анкетні дані та адреси проживання свідків. Також у цьому кримінальному провадженні проводилося телекомунікаційне дослідження, що підтверджується наявність у матеріалах клопотання копії висновку експерта.

Також слідчий суддя поділяє доводи сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст177 КПК України. У цьому контексті слідчий суддя бере до уваги виклад обставин, вказаних у повідомленні про підозру. Так, підозрюваний спершу вчиняв дії, які стороною обвинувачення кваліфікувала за ч. 1 ст. 361 КК України, а опісля, не реагуючи на неодноразові звернення працівників Закарпатського обласного відділу Карпатської філії Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», щодо незаконності даного радіоелектронного засобу та після його відключення, усвідомлюючи, що встановлений GSM репітер (повторювач, ретранслятор) марки «Lintratek», моделі «KW20L-GD», в комплексі з двома антенами та блоком живлення здійснює радіозавади оператором стільникового зв`язку, продовжував користуватися ним до 25 листопада 2022 року.

Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування зазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує слідчого суддю перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1)особисте зобов`язання; 2)особиста порука; 3)застава; 4)домашній арешт; 5)тримання під вартою.

Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Отже, за обставин клопотання, що розглядається, сторона обвинувачення просить застосувати відносно підозрюваного найбільш м`який запобіжний захід.

На переконання слідчого судді, зазначений запобіжний захід відповідатиме характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Згідно з ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Між тим, на переконання слідчого судді у частині зобов`язання підозрюваного здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну клопотання сторони обвинувачення слід залишити без задоволення, зважаючи на обґрунтовані заперечення захисту та необхідність відповідних документів для професійної діяльності підозрюваного.

Беручи викладене до уваги, слідчий суддя доходить до переконання про обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу, а тому його слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області м.Ужгород, громадянина України, українця за національністю, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 361 КК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-заборонити спілкуватися зі свідками з метою уникнення тиску на них.

У задоволенні решти клопотання відмовити повністю.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 28 вересня 2023 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1