ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9717/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/217/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.ч.2,3 ст.307 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено. Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 серпня 2023 року до 23 год 59 хв. Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту задоволено. Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заборонено ОСОБА_9 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово (за виключенням випадків повітряної тривоги на території міста Тернополя). Покладено на ОСОБА_9 процесуальні обов`язки. Встановлено строк дії ухвали щодо продовженого запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 23 год 59 хв. 10 серпня 2023 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та іншого потерпілого, та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим, а тому тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

В апеляційних скаргах:

обвинувачений ОСОБА_7 просить визначити йому мінімальну суму застави 20 неоподаткованих мінімумів для працездатних громадян.

Свої вимоги мотивує тим, що задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обраного 26.08.2022 року.

Також зазначає, що крім обрання даного запобіжного заходу було визначено заставу в сумі 195485 грн.

Обвинувачений звертає увагу на те, що ризики зменшились, а визначена сума не відповідає завданій ним шкоди.

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід не повязаний з перебуванням під вартою. У разі неможливості заміни запобіжного заходу, застосувати до ОСОБА_7 зменшення суми застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що сторона обвинувачення наводить ризики передбачені ст. 177 КПК України, такі ж які були й у первинному клопотанні.

Також зазначає, що усі докази на підтвердження вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення зібрані, накладено арешт на предмети, які вилучені під час обшуку здійсненому у с. Озерна у будинку, який належить іншій особі і до яких обвинувачений не має відношення.

Адвокат звертає увагу на те, що ОСОБА_7 співпрацює зі слідством та є викривачем скоєння кримінального правопорушення особою у даному кримінальному провадженні.

Також вказує, що 01.09.2022 року він подав до Тернопільського РУП заяву на підставі якої підрозділом ДБР у м.Тернополі здійснено досудове розслідування та обвинувачена особа визнана винуватою за ч.2 ст.317 КК України та покарана по затвердженій судом угоді до позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК Укураїни. Однак, судом у даній ухвалі повторено ризики, які вказувались на початку досудового розслідування, і не вказується, що ОСОБА_7 співпрацював зі слідством і є викривачем у кримінальному провадженні.

Також вказує, що у матеріалах справи немає жодного свідка, який би дав показання про причетність обвинувачено до скоєння кримінального правопорушення.

Сторона захисту вказує на те, що ОСОБА_7 проживає у своєму будинку в с. Козівка, Тернопільського району разом із матір`ю похилого віку, яка хворіє і потребує сторонньої допомоги.

Також вказує, що ОСОБА_7 має тяжке захворювання і після лікування в стаціонарних умовах потребує належного спеціалізованого лікування.

Також вважає, що визначена судом 26.08.2022 року сума застави при відсутності збитків є максимальною і завідомо непосильною та нереальною, що унеможливлює застосування запобіжного заходу не пов`язаного з перебуванням під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги з наведених у них підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг і вважає ухвалу законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000466 від 14 лютого 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ч.3 ст.311 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було застосовано під час досудового розслідування цього кримінального провадження, який надалі неодноразово продовжувався, востаннє до 16 червня 2023 року.

Однак, до закінчення продовженого строку судове провадження завершити не вдалося і ухвалою від 12 червня 2023 року суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 10 серпня 2023 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутні обставини, які би вказували на зменшення чи відсутність на даний час ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при застосуванні відносно ОСОБА_7 цього запобіжного заходу.

При цьому, як видно зі змісту ухвали суду, було враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких і особливо тяжкого злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним злочини, він може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду, а також вчинити інші злочини, так як ОСОБА_7 не працює, немає постійного джерела доходу, раніше неодноразово вчиняв злочини, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та будучи раніше судимим знову обвинувачується у вчиненні нового злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів.

Наведені обставини в сукупності підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про те, що сукупність наявних ризиків, які є підставою для застосування запобіжних заходів, продовжують існувати і не зменшились, а тому на даний час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 проживає у своєму будинку в с.Козівка, Тернопільського району разом із матір`ю похилого віку, яка потребує догляду, судом першої інстанції були правильно оцінені, як такі, що не спростовують вагомості наявних ризиків, а тому не можуть бути безумовною підставою для відмови у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 має тяжке захворювання і після лікування в стаціонарних умовах потребує належного спеціалізованого лікування, є безпідставними, оскільки відсутні докази того, що стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його перебування в умовах СІЗО. З долученої до апеляційної скарги відповіді на адвокатський запит комунального некомерційного підприємства Тернопільський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр Тернопільської обласної ради про захворювання ОСОБА_7 датована 08.09.2022 роком і не є актуальним на час судового розгляду.

Крім того, наведені в апеляційній скарзі твердження про неможливість утримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з потребою у лікуванні не спростовують наявності в даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також не є безумовною підставою для звільнення підозрюваного з під варти, оскільки відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України Про попереднє ув`язнення в місцях попереднього ув`язнення відповідно до законодавства про охорону здоров`я організуються і проводяться медичний огляд осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, їх медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична робота.

Доводи обвинуваченого та його захисника про зменшення розміру застави, є безпідставні, так як оскаржуваною ухвалою розмір застави не встановлювався.

Згідно матеріалів провадження застава як альтернативний запобіжний захід відповідно до вимог ст.183 КПК України була визначена ухвалою слідчого судді від 28 серпня 2022 року при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 в сумі 198480 грн., строком на 60 днів.

Також, з матеріалів провадження видно, що під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний і його захисник в судовому засіданні 12 червня 2023 року не заявляли клопотання про зміну розміру застави, а лише заперечували проти продовження строку дії тримання під вартою і просили застосувати домашній арешт. Отже, порушене в апеляційних скаргах питання про зміну розміру застави не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, доводи апеляційних про зменшення застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян суперечить положенням п.3 ч.5 ст.182 КПК України, згідно якої розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає конкретним обставинам цього провадження та відомостям про особу обвинуваченого, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, в даному конкретному випадку переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, з урахуванням викладеного та інших встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою.

Порушень вимог КПК України, які могли би стати підставою для скасування ухвали суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді