ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1079/23 Справа № 204/7446/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

третіх осіб - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 діючого в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000052 за ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді від 16 вересня 2022 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: договір заяву, квитанцію, договір купівлі продажу земельної ділянки, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, землепорядну справу по передачі земельної ділянки, експлікацію земельних угідь на земельну ділянку, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення садівництва, грошові кошти, банківський рахунок фізичної особи в національній валюті, земельну ділянку, які перераховані в ухвалі слідчого судді.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що проводиться досудове розслідування за фактом крадіжки, в якому було проведено обшук за рішенням слідчого судді та вилучено об`єкти, які визнані речовими доказами, тому для встановлення повних обставин скоєння злочину, та осіб, які можуть бути причетними до скоєння вище вказаного злочину, з метою забезпечення схоронності спірного майна, чи уникнення пошкодження майна, відчуження майна, злочинного посягання слідчий суддя наклав арешт.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна.

Також адвокат вказує, що копію ухвали отримав лише 05 квітня 2023 року і направив її 10 квітня 2023 року засобами кур`єрського зв`язку.

Вимоги апеляційної скарги адвокат мотивує тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки накладено арешт майна, серед іншого на земельну ділянку з позбавленням права користування, яка була придбана в шлюбі ОСОБА_9 , тому є спільною сумісною власністю, а накладення арешту на землю позбавляє сім`ю ОСОБА_9 займатися садівництвом для забезпечення, тому такий арешт суперечить вимогам п.11 ст. 170 КПК України. При цьому, адвокат вказує, що власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання, що є істотним порушенням КПК України. Адвокат зазначає про не доведення в необхідності арешту майна, оскільки ухвала не містить такого обґрунтування. Разом з цим грошові кошти теж належать сім`ї ОСОБА_9 , які є заощадженням із заробітної плати. Інше майно на яке слідчий суддя наклав арешт також не має відношення до кримінального провадження.

В апеляційному суді ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, мотиви слідчого судді, матеріали клопотання про арешт майна, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційним судом встановлено, що ухвала слідчого судді постановлена без участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а копію ухвали адвокат останніх отримав лише 05 квітня 2023 року і направив її 10 квітня 2023 року засобами кур`єрського зв`язку, тому строк не пропущений.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З матеріалів провадження видно, що слідчим під час звернення із вказаним вище клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вказаних норм КПК України.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданих слідчим клопотань, слідчий суддя дійшов до передчасного висновку про арешт всього майна.

Так, відповідно до матеріалів провадження ВП №6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000052 від 26 січня 2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме за фактом надходження заяви від гр. ОСОБА_10 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про те, що 10 серпня 2021 року у невстановлений час, невстановлена особа, знаходячись у невстановленому місці, таємно, шляхом вільного доступу викрала грошові кошти та документи.

В межах розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування 14 вересня 2022 року було проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 : АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді від 19 серпня 2022 року, та вилучено договір заяву, квитанцію, договір купівлі продажу земельної ділянки, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, землепорядну справу по передачі земельної ділянки, експлікацію земельних угідь на земельну ділянку, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення садівництва, грошові кошти, банківський рахунок фізичної особи в національній валюті, земельну ділянку, на яке слідчий суддя наклав арешт.

На переконання слідчого та слідчого судді, вилучене майно в ході обшуку приміщення квартири має силу речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, з чим колегія суддів погодитись не може.

Із матеріалів кримінального провадження і клопотання слідчого не доведено правова підстава для арешту майна вилученого в приміщенні квартири, а також не вбачається достатність доказів, які вказували б, що вилучені речі мають ознаки речових доказів, містять сліди вчинення кримінального правопорушення, в клопотання таких даних не зазначено. Слідчим, окрім постанови про визнання речовими доказами, інших переконливих доказів до суду не надано.

Таким чином, оскільки стороною обвинувачення не доведено достатніх правових підстав для арешту усього вилученого майна, висновки слідчого судді про необхідність задоволення клопотань слідчого є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а ухвала не може бути визнана законною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали.

Враховуючи зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що стороною обвинувачення не доведено, що майно, яке вилучене під час обшуку приміщення квартири є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, а слідчим суддею не обґрунтовано, яке відношення має арештоване майно до предмету злочинних посягань, які розслідуються в даному провадженні. Із змісту ухвали не зрозуміло, яким чином арештоване майно може містити сліди вчинення інкримінованих правопорушень, а якщо містить, то які.

Таким чином, оскільки стороною обвинувачення не доведено достатніх правових підстав для арешту усього вказаного у клопотаннях майна, висновки слідчого судді про необхідність задоволення клопотань слідчого є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а ухвала не може бути визнана законною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали.

При наведених обставинах, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 діючого в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000052 за ч.1 ст.185 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4