Справа № 188/1303/23
Провадження № 1-кп/188/190/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі судді, що головує ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000479 від 23.05.2023, стосовно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 дистанційно,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону до Петропавлівського районого суду Дніпропетровської області був надісланий обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Судом було постановлено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор запропонував призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, заявивши про відсутність перешкод, передбачених п. п. 1 - 4 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК) України, в тому числі, про відсутність підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору та направлення його відповідному суду для визначення підсудності.

Захисник із цим не погодився, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав наявності суперечностей у викладенні формулювання обвинувачення.

Прокурор вважав, що обвинувальний акт відподає вимогам ст. 291 КПК України і підстав для повернення обвинувального акту немає.

Потерпіла та її представник підтримали позицію прокурора стосовно призначення судового розгляду, не вбачали підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

Враховуючи викладене, а також те, що в ході підготовчого судового засідання не було встановлено підстав для закриття чи зупинення провадження, повернення обвинувального акту прокурору чи направлення його до відповідного суду для визначення підсудності, суд вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акту, який проводити у відкритому судовому засіданні у залі суду з викликом учасників кримінального провадження.

До суду надійшов цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Копія позову в підготовчому судовому засіданні вручена обвинуваченому, захиснику і направлена прокурору.

До суду надійшло письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на два місяці, у зв`язку з тим, що запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_3 під вартою закінчується 23.08.2023, а досудовим слідством зібрано достатньо доказів для обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і існують обґрунтовані ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, вчинення нових кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор вказав, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто спробі переховуватися від суду, підтверджується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілу, свідків та експертів прокурор підтверджує тим, що обвинуваченому відомі анкетні дані та місце проживання (роботи) свідків та потерпілої у кримінальному провадженні із додатків до клопотання, крім того встановлено, що підозрюваний перебуває у товариських відносинах зі свідками, які є його побратимами, в подальшому буде відомо анкетні дані та місце роботи експертів, тому обвинувачений може впливати на них у незаконний спосіб, бо свідки своїми показами, а експерти висновками експертиз, фактично доводитимуть вину ОСОБА_3 .

Наявність ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення прокурор підтверджує тим, що обвинувачений проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка систематично здійснює виїзди в зону бойових дій, він матиме можливість не прибувати, або не своєчасно прибувати за викликом до суду, в зв`язку з чим обвинувачений може перешкоджати проведенню судового розгляду в розумні строки.

Крім того, ОСОБА_3 може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, тому що допускає грубі порушення ПДР України, а саме: небезпечну та агресивну манеру водіння.

Прокурор стверджує, що інший запобіжний захід обрати обвинуваченому неможливо, оскільки особисте зобов`язання, особиста порука або застава виключає фактор обізнаності про постійне місцезнаходження обвинуваченого, тому він може вчинити дії, які передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак у прокурора є підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні і їм неможливо запобігти шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Посилаючись на ст.ст.176 - 178, 183, 184, 194, 331 КПК України, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на два місяці в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 та не застосовувати альтернативний запобіжний захід у виді застави у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , спричинило загибель людини.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання.

Потерпіла та її представник теж підтримали це клопотання.

Захисник і обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання. Захисник послався на недоведеність обвинувачення, стверджував, що мав місце нещасний випадок, тому підстав тримати обвинуваченого під вартою немає.

Вислухавши думки осіб, які беруть участь у судовому провадженні, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

За нормою ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом ще не почато перевірку доказами обставин кримінального правопорушення, однак із обвинувального акту вбачається, що стороною обвинувачення зібрані певні докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином.

Суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема, таку правову позицію Європейський суд з прав людини виклав в п. 74 рішення у справі «Мамедова проти Росії» та п. 79 рішення у справі «Харченко проти України».

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду, прокурор надав переконливі аргументи в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

Суд вважає, що враховуючи конкретні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування, суспільний інтерес, особу обвинуваченого, з огляду на існування ризиків вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слід продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України ще на два місяці з моменту закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 20 липня 2023 року, тобто з 23 серпня 2023 року до 23 жовтня 2023 включно.

У пункті 20 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що дія ухвали про застосування запобіжного заходу припиняється після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

У випадку коли слідчий суддя суду першої інстанції відмовляє у продовженні строку тримання під вартою, він має право за правилами ч. 4 ст. 194 КПК застосувати до підозрюваного, обвинуваченого інший, більш м`який, запобіжний захід. При цьому необхідно враховувати, що застосування такого запобіжного заходу є можливим лише після закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З викладеного випливає висновок, що строк дії ухвали щодо запобіжного заходу визначається в ухвалі судді і його початок може не співпадати з датою її постановлення, якщо питання продовження запобіжного заходу вирішується судом до настання останнього дня дії попередньої ухвали суду з цього питання.

Таким чином, постановлення ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці не припиняє дію попередньої ухвали слідчого судді від 20.07.2023 про продовження строку тримання під вартою на період до 23.08.23 та не скасовує її.

Відповідно до ч. 4 ст. 115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця.

Отже, строк тримання обвинуваченого під вартою на два місяці, встановлений цією ухвалою суду, має рахуватися з 23.08.23 до 23.10.2023 включно, що не порушує права обвинуваченого і не є триманням під вартою понад два місяці.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-177, 183, 194, 314-316, 331, 369, 372, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на 14 годину 00 хвилин 12.10.2023.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Визнати цивільними позивачами ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , цивільним відповідачем - ОСОБА_3 .

В судове засідання доставити обвинуваченого і викликати інших учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою на два місяці, тобто з 23 серпня 2023 року до 23 жовтня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Визначити місцем тримання під вартою гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга тільки в частині продовження запобіжного заходу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1