ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/433/23 Справа № 712/9012/22 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції

з СІЗО м.Черкаси)

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 2 місяці, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 2 місяці, мотивуючи тим, що ризики, передбачені п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та існують досі.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 01.10.2022 ухвалою Соснівського районного суду відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, та ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 14.03.2023 продовжено до 14.05.2023.

11.05.2023 ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 2 місяці з дня винесення даної ухвали, тобто по 11 липня 2023 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.05.2023 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.05.2023 у кримінальному провадженні №0002283, внесеного до ЄРДР 30.09.2022, відносно ОСОБА_7 , та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що підозрюваному ОСОБА_7 було інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, хоча досі не доведено його безпосередню причетність до його вчинення, і на думку апелянта, такі дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України, з процесуальних документів не зрозуміло обгрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Зауважує, що до клопотання не додано жодного суттєвого доказу який би підтверджував пред`явлення обгрунтованої підозри, не кажучи вже про тримання особи під вартою.

Апелянт вважає, що ухвала Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.05.2023 відносно ОСОБА_7 не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Вважає, що суд при прийнятті ухвали допустив істотне порушення КПК України та необгрунтовано обрав ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід. Вказує, що прокурор не довів суду належним чином неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Як вбачається з ч.3 ст.407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КК України, про які і зазначив в своєму клопотанні прокурор, а саме, переховуватися від суду та може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики є дійсними та триваючими, на даний час не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі від семи до десяти років, не має стійких соціальних зв`язків, не має на утриманні дітей, раніше судимий за корисливі злочини, судимість за які не знято та не погашено, вчинив новий тяжкий корисливий злочин, що свідчить, про те що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, отже схильний до вчинення злочинів.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Місцевим судом прийшов до висновку, що наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який запобіжний захід. З вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів позбавлена можливості перевіряти фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті, тому доводи апелянта щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеними прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.

Твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд продовжив відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 2 місяці - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді