Провадження 11-кп/824/1144/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16 грудня 2022 року.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. На підтвердження існування ризику переховування останнього, суд звернув увагу на те, що ОСОБА_6 не працює, немає джерела доходу, немає міцних соціальних зв`язків, раніше судимий у тяжкому злочині. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі обвинуваченого указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. На думку апелянта, рішення суду не містить достатніх мотивів, які би підтверджували доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а клопотання прокурора фактично містило формальний перелік ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім цього, апелянт звернув увагу, що він має на утриманні неповнолітнього сина. Разом з цим, апелянтом зазначено про те, що він вже досить тривалий час утримується під вартою, та з огляду на характеризуючи дані його особи вказаний запобіжний захід є невмотивовано жорстким. Просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Оскільки апелянтом в апеляційній скарзі не порушувалось питання про розгляд апеляційної скарги із участю сторін, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу відповідно до положень ч.4 ст.4221 КПК України без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційної скарги, обвинуваченим порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із постановленої нової ухвали про застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 18 жовтня 2022 року, строк тримання обвинуваченого був визначений до 16 грудня 2022 року. Від 14 грудня 2022 року щодо обвинуваченого діяла інша ухвала, а оскаржувана ухвала втратила свою чинність.

На день розгляду провадження судом апеляційної інстанції ухвала Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою фактично втратила чинність, а висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному поводженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія покликана на запобігання існуючій на даний час та потенційно імовірній протиправній поведінці підозрюваного, обвинуваченого. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, тобто потенційній, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можливо лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду провадження оскаржувана ухвала втратила чинність та фактично відпали об`єктивні підстави та можливості перевірки її законності та обґрунтованості, на переконання колегії суддів унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог ОСОБА_6 в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 4221КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 16 грудня 2022 року включно залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4