Справа № 694/1115/23 провадження №1-кс/694/458/23
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

04.05.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000678 від 03.05.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Чичиркозівка, Звенигородського району, Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працюючого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

з участю підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и в:

Прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділення Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000678 від 03.05.2023, за ознаками злочинів передбачених ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX), відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб, з метою заволодіння чужим майном, 02.05.2023 року близько 23:00 год. прийшовши до будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , почав стукати у двері та вікна вказаного будинку в якому проживає ОСОБА_6 . В подальшому коли ОСОБА_6 відчинив двері будинку, в ході розмови і з ОСОБА_4 останній перебуваючи на ганку будинку раптово наніс декілька ударів кулаками по обличчю ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дій ОСОБА_4 наніс декілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_6 в результаті чого потерпілий відчув різки біль в області ребер зліва таким чином, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді політравми, черепно мозкової травим, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітини, множинні переломи ребер зліва, тим самим застосувавши насильство,

яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, в результаті чого потерпілий втратив свідомість. Після чого ОСОБА_4 проник до будинку та заволодів двома телевізорами марки «Ergo» діагоналлю 32 дюйми та 43 дюйми, які належать ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальні збитки.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодінням чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій), з проникненням у житло вчинений в умовах воєнного стану.

Він, же продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX), відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб, з метою заволодіння чужим майном, реалізуючи свій злочинний умисел 02.05.2023 року близько 23:30 год. прийшов до будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 та почав стукати у двері та вікна вказаного будинку, в якому проживає ОСОБА_7 . В подальшому, коли ОСОБА_7 відчинив двері будинку, ОСОБА_4 бажаючи подавити волю потерпілого до можливого опору, перебуваючи на ганку наніс удар кулаком в обличчя, від отриманого удару потерпілий втратив рівновагу та упав, ОСОБА_4 продовжив наносити потерпілому удари руками та ногами в різні частини тіла, тим самим застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_4 проник до жилого будинку де шляхом вільного доступу заволодів ноутбуком "Dell Inspiron 3582" та мобільним телефоном "Lenovo", які знаходились на столі у спальній кімнаті житлового будинку та належали на праві власності ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном місце скоєння злочину покинув, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодінням чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій), з проникненням у житло вчинений в умовах воєнного стану.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення (злочину) із зазначенням статті (частини статті) КК України: ч. 4 ст.187 КК України вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодінням чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій), з проникненням у житло вчинений в умовах воєнного стану.

03.05.2023 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та 03.05.2023 ОСОБА_4 оголошено про підозру в учиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, які містяться у протоколах слідчих дій та інших документах.

У клопотанні прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які обґрунтовані тим, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 у Звенигородському районному суді Черкаської області на розгляді перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яке відповідно до ухвали від 12.01.2022 зупинене в зв`язку з його розшуком, окрім того останній усвідомлює, що за вчинений злочин в разі доведення його вини йому загрожує максимальне покарання у вигляді 15 років позбавлення

волі із конфіскацією майна, та зважаючи на тяжкість покарання, підозрюваний, з метою уникнення від покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. На даний час у кримінальному провадженні ще не допитані усі свідки, та в результаті проведених слідчих (розшукових дій) встановлено, що підозрюваний з потерпілими та деякими свідками особисто знайомий, що дає підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі, може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. Також підозрюваний не має постійного місця роботи, тобто не має постійного джерела доходу, основним джерелом його доходів є продовження злочинної діяльності, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку, та дає підстави вважати що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, репутації та характеристики підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій), з проникненням у житло вчинений в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень є обґрунтованою, в матеріалах справи є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які свідчать про наявність ознак злочину, а саме: дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 від 03.05.2023; дані довідки виданої КНП «Ватутінська міська лікарня» від 03.05.2023; дані протоколу огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 від 03.05.2023; дані протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 03.05.2023; дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.05.2023; дані протоколу огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 від 03.05.2023; дані протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 03.05.2023; дані протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 03.05.2023; дані протоколу обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від

22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Надаючи оцінку ризикам наведеним у клопотанні слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Суд вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч. 4 ст. 187 КК України), у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків та потерпілих також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_4 знайомств, зв`язків, обізнаності про осіб, які є свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а потерпілі та свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Слідча суддя враховує й те, що для здійснення тиску не обов`язково осіб знати особисто. Для цього достатньо, наприклад, того, що особі, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, після ознайомлення з матеріалами справи стануть відомі анкетні дані свідків, і з метою уникнення покарання, можуть вчинятися дії, покликані на примушення свідків до зміни показань або до відмови від їх надання.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого, щодо існування цього ризику.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слідча суддя виходить з встановлених вище ризиків впливу ОСОБА_4 на свідків, що може бути вчинений шляхом примушування їх до відмови від давання показань, а також до давання завідомо неправдивих показань шляхом вмовлянь, описаний вище вплив містить ознаки самостійного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України.

Також, слідчий суддя зауважує, що відповідно до вимоги УІАП ГУНП в Черкаській області від 03.05.2023 вбачається, що 08.04.2021 Звенигородською окружною прокуратурою направлено матеріали кримінального провадження до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000041 у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Також до матеріалів клопотання додано копію ухвали судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.01.2022 про оголошення в розшук ОСОБА_4 по вищевказаному кримінальному провадженню.

Наявність іншого кримінального провадження, що перебуває на розгляді в суді свідчить, що підозрюваний схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а оголошення в розшук в іншому кримінальному провадженні свідчить про схильність до переховування, що в свою чергу свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказане свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу. Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відтак, слідчим суддею враховано, що підозрюваний не має постійного місця роботи, тобто не має постійного джерела доходу, та вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення. Крім того судом враховано, що підозрюваний вчинив інкриміноване йому правопорушення в умовах воєнного стану на території України, використовуючи наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки злочинів, які вчиняються в умовах воєнного стану.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 є тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є характер вчинення і підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, та суспільний резонанс, і саме наведені вище обставини у їх сукупності та інформація і характеристики обвинуваченого, дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів на думку суду не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Відтак слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000678 від 03.05.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Чичиркозівка, Звенигородського району, Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працюючого, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з 03.05.2023 р. з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Строк дії ухвали - до 01.07.2023 включно.

Копію ухвали вручити слідчому, начальнику установи, де підозрюваний утримується під вартою для виконання, а також прокурору, підозрюваному, адвокату для відому.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 08.05.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1