СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1358/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23.06.2023 року за №0001779 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, з середньою освітою, який працюючого робітником з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями ТОВ «Управляюча компанія МАЄТОК-СЕРВІС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

06.07.2023 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23.06.2023 року за №0001779 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України з угодою про визнання винуватості, укладеною 25.09.2023 року прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , за наявності письмового повідомлення від потерпілого ОСОБА_6 про відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого та прохання призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2023 року було призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23.06.2023 року за №0001779 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 25.09.2023 року.

Згідно угоди від 25.09.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.05.2023, приблизно о 18 годині 20 хвилин, за попередньою змовою групою осіб, разом з неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись в салоні швидкісного трамваю № 1, перебуваючи в районі зупинки громадського транспорту «Гната Юри» в м. Києві, відкрито викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.

Так, 02.05.2023, приблизно о 18 год. 15 хв., ОСОБА_3 , разом з неповнолітнім ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_8 на зупинці громадського транспорту «Генерала Потапова» зайшли до салону швидкісного трамваю № 1, який рухався в напрямку станції «Старовокзальна», де побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_6 , біля якого всі разом сіли на вільні місця.

Знаходячись поряд із раніше незнайомим їм ОСОБА_6 , в руках якого знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9», неповнолітній ОСОБА_8 , почав штучно провокувати конфлікт із ОСОБА_6 , до якого приєдналися ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_7 , застосовуючи при цьому словесні образи та штурханини.

Продовжуючи знаходитись в салоні швидкісного трамваю № 1 біля раніше незнайомого ОСОБА_6 , в руках якого знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9», у ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_8 , за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір, виник злочинний умисел на заволодіння даним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди потерпілому, 02.05.2023, приблизно о 18 годині 20 хвилин, під час того, як швидкісний трамвай № НОМЕР_1 здійснив зупинку в районі громадського транспорту «Гната Юри», неповнолітній ОСОБА_8 ривком вихопив з рук ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9» та вибіг через відчинені двері салону трамваю, слідом за яким вибіг неповнолітній ОСОБА_7 та почали бігти в протилежний бік від потерпілого, ігноруючи при цьому обурення та вимоги ОСОБА_6 про зупинення та повернення викраденого майна.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння майном, належним ОСОБА_6 , діючи умисно, охоплені спільною метою, під час втечі, неповнолітній ОСОБА_8 передав неповнолітньому ОСОБА_7 щойно викрадений мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9», а ОСОБА_3 , в свою чергу, розуміючи, що їх протиправне заволодіння чужим майном має відкритий характер, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою забезпечення можливості утримати майно, деякий час фізично утримував ОСОБА_6 біля виходу з трамваю, не даючи змоги йому наздогнати неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , після чого, також, з місця вчинення злочину втік.

В результаті відкритого викрадення майна ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, заволоділи мобільним телефоном марки «Xiaomi», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , загальною вартістю 5000 гривень, завдавши потерпілому матеріальну шкоду.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, відкрито викрав чуже майно.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_3 , що він цілком розуміє права передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди та положення ст. 389-1 КК України, повністю визнає свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро кається у скоєному, що є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 направив суду заяву, в якій просив затвердити угоду про визнання винуватості від 25.09.2023 року, зазначив, що шкоду йому відшкодовано в повному обсязі, претензій до ОСОБА_3 він не має, просить не призначати покарання, пов`язаного з реальним відбуттям покарання у виді позбавлення волі.

Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також що сторони судового провадження розуміють обмеження на апеляційне та касаційне оскарження, передбачені ч. 4 ст. 394, ч. 3 ст. 424 КПК України.

Встановлено, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація злочину вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань. Також, судом не встановлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості.

При визначенні, чи підлягає затвердженню угода про визнання винуватості в частині призначеного покарання з урахуванням ст. 69 КК України, суд бере до уваги обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім того, суд ураховує поведінку ОСОБА_3 після вчиненого кримінального правопорушення, яка істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Так, обвинувачений добровільно відшкодував збитки потерпілому, офіційно влаштувався на роботу, позитивно характеризується сусідами та працівниками ЖК за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, має позитивні характеристики від громадських організацій за активну участь в соціальних та благодійних акціях. За таких обставин, суд вважає можливим призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Крім того, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнаний винуватим, його особу, а саме: обвинувачений раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, позитивно характеризується, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, у зв`язку з чим приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 373- 376, 474-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.09.2023 року прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі:

- ДВД-диски - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 200 (двісті) гривень.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1