справа № 164/1385/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника Маневицької ВК (№ 42) ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 звернувся до суду із вказаним клопотанням, в якому просив, беручи до уваги зміст ст. 81КК України та ст. 537 КПК України, звільнити його умовно достроково від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав, просив звільнити його умовно достроково, оскільки свою винуватість під час судового розгляду він визнавав, під час відбування покарання характеризується позитивно, не погашених стягнень не має. В період з 1 березня 2021 року по 30 серпня 2022 року періодично працював на промисловій зоні установи, має два заохочення. Крім того, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а тому хоче працевлаштуватися.

Захисник підтримав клопотання свого підзахисного та просив звільнити його умовно достроково від відбуття покарання.

В судовому засіданні представник Державної установи «Маневицька виправна колонія № 42» клопотання засудженого заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання з огляду на його безпідставність.

Спостережна комісія при Камінь - Каширській районній військовій адміністрації представника в судове засідання не направила, проте подали до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності їх представника, щодо клопотання покладаються на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, пояснення представника Державної установи "Маневицька виправна колонія (№ 42)", засудженого, проаналізувавши матеріали особової справи № 33-С-20, суд приходить наступного висновку.

Частиною другою ст. 81 КК України унормовано, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Із матеріалів особової справи № 33-С-20 встановлено, що ОСОБА_9 відбуває покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 6 липня 2019 року, яким його засуджено за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання 21 травня 2019 року, кінець 21 червня 2023 року.

В місцях позбавлення волі перебуває з 21 травня 2019 року, під час утримання в СІЗО м.Луцьк допускав порушення встановленого режиму, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 19 червня 2020 року відбуває покарання в Маневицькій ВК (№42), на виробництві установи на даний час не працевлаштований. За час відбування покарання характеризується посередньо. За сумлінну поведінку, покращення житлово побутових умов установи та участь у роботах по благоустрою два рази заохочувався адміністрацією установи. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Пунктами 1, 2, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за №2 від 26 квітня 2002 року встановлено звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК); при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Таким чином, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості, відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків, визнання своєї винуватості у вчиненні злочину.

Як вбачається із характеристики ОСОБА_9 , під час відбування покарання в ДУ «Маневицька ВК (№42) 8 червня 2021 року комісією установи відмовлено у переведенні засудженого до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не стає на шлях виправлення. 22 лютого 2022 року комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. 28 червня 2022 року комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не довів своє виправлення.

Із довідки про заохочення та стягнення засудженого вбачається, що за сумлінну поведінку та активну участь у покращенні житлово побутових умов установи він отримав 6 липня 2021 року та 1 квітня 2022 року заохочення у виді подяк.

Суд звертає увагу, що в період з 28 червня 2022 року дня, коли комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України ОСОБА_9 як такому, що не довів своє виправлення, до сьогоднішнього судового засідання засудженим не отримано жодного заохочення.

В судовому засіданні сам засуджений пояснив, що він вважав достатнім наявність двох заохочень для застосування до нього ст. 81 КК України, а тому в подальшому не мав наміру працевлаштовуватися в установі чи брати участь у покращенні її житлово побутових умов.

Така поведінка ОСОБА_9 , на думку суду, була спрямована лише на умовно дострокове звільнення від покарання і жодною мірою не свідчить про його виправлення.

Також суд бере до уваги те, що в судовому засіданні оголошувалася перерва за клопотанням засудженого для забезпечення можливості надання ним копій свідоцтв про народження дітей, які перебувають на його утриманні, а також квитанцій про погашення судових витрат.

На момент проведення даного судового засідання таких документів до суду не надійшло.

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити, оскільки він своєю поведінкою не довів виправлення, не став на його шлях, а тому підстав для його умовно-дострокового звільнення на час розгляду клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 110, 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ст. 81КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_1