Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1556/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000144 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кам`янка Житомирського району Житомирської області, громадянин України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, судимого 25.01.2023 вироком Житомирського апеляційного суду за ч.1 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 4250 грн.,-

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання, тобто менший строк покарання. Зазначає, що призначаючи покарання, суд першої інстанції не врахував, що він є людиною похилого віку, має інвалідність та доглядає за старенькою матір`ю, якій 84 роки.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його негайно під варту із зали суду.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 17282 (сімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві) гривні 92 копійок витрат на залучення експертів під час проведення судових експертиз.

Вирішено питання щодо речових доказів

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 23 лютого 2023 року ОСОБА_9 перебував за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 в цей же день близько 12 години прийшов до території подвір`я буд. АДРЕСА_1 , відчинивши хвіртку, таким чином незаконно проник на територію зазначеного подвір`я. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ударом руки пошкодив навісний замок на вхідних дверях до підсобного приміщення і таким чином проник всередину зазначеного приміщення, звідки таємно, повторно викрав мангал металевий вартістю 775 грн., сокиру з дерев`яним руків`ям вартістю 500 грн., ручну пилу з полімерною (пластиковою) ручкою зеленувато-сірого кольору вартістю 110 грн. 54 коп., а всього майна на загальну суму 1365 грн. 54 коп., з яким місце вчинення кримінального правопорушення залишив і розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 24 лютого 2023 року у ОСОБА_11 виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 в цей же день близько 14 години прийшов до території подвір`я буд. АДРЕСА_1 , де відчинивши хвіртку, незаконно проник на територію зазначеного подвір`я, після чого прослідував до підсобного приміщення, розташованого праворуч від входу до території подвір`я. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 ударом руки пошкодив навісний замок на вхідних дверях до підсобного приміщення і таким чином проник всередину зазначеного приміщення, звідки таємно, повторно викрав господарську тачку вартістю 799 грн., штикову лопату вартістю 125 грн, вила садові вартістю 145 грн., а всього майна на загальну суму 1069 грн., з яким місце вчинення кримінального правопорушення залишив і розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 10 березня 2023 року близько 10 годин ОСОБА_9 перебував на території подвір`я буд. АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 в цей же день, час та місці, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, повторно з вказаного подвір`я викрав каструлю сірого кольору об`ємом 50 л вартістю 686 грн., яка належить ОСОБА_13 , з якою місце вчинення кримінального правопорушення залишив і розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У вироку суду зазначено, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, вчинене в умовах воєнного стану відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав визнання вини та сприяння у розкритті злочинів. Разом із цим, суд не визнав каяття обвинуваченого щирим, оскільки він, будучи засудженим за вчинення крадіжки, менш ніж через місяць після засудження вчинив три епізоди аналогічних крадіжок.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд першої інстанції визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який характеризується за місцем проживання негативно як особа, яка вчиняє крадіжки та зловживає алкоголем, працює неофіційно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та будучи засудженим за вчинення крадіжки, менш ніж через місяць після засудження знову вчинив три епізоди аналогічних крадіжок за кваліфікуючих ознак.

З урахуванням зазначених обставин та даних про особу обвинуваченого, зважаючи на те, що потерпілі не мають до нього претензій та не наполягали на суворому покаранні, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України та дійшов висновку, що призначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

З наведеними висновками місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано того, що він повністю визнав свою вину, має інвалідність та доглядає за старенькою матір`ю спростовуються змістом мотивувальної частини вироку суду, згідно якої повне визнання обвинуваченим своєї вини суд визнав однією з обставин, що пом`якшує покарання. При цьому, доказів того, що обвинувачений має інвалідність та доглядає за старенькою матір`ю матеріали провадження не містять та таких даних стороною захисту не надано ні суду першої інстанції ні апеляційному суду.

Крім того, колегія суддів відмічає, що згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисни корисливі злочини, та будучи засудженим вироком Житомирського апеляційного суду від 25.01.2023 року за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу, який не сплатив, менш ніж через місяць знову вчинив три епізоди аналогічних злочинів, що свідчить про те, що він вперто не бажає ставати на шлях виправлення.

Посилання захисника на те, що за наявності пом`якшуючих обставин та з урахуванням особи обвинуваченого можливо застосувати при призначенні покарання положення ст.75 КК України, колегія суддів виходячи з вищенаведених підстав не вбачає.

Таким чином, переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Норми кримінального закону України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не можна визнати таким, що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: