Справа № 947/9090/23
Провадження № 1-кп/947/834/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000859 від 28.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, або для укладання угод немає, відсутні підстави для внесення подання про визначення підсудності.

Прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не одружений, не працюючого, відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, у зв`язку з чим може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, може скоїти інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, раніше судимий, одружений, не має дітей, не працюючого, відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, у зв`язку з чим може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, може скоїти інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути

існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти призначення справи до судового розгляду, та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав викладених в письмовому вигляді. Так в анкетних даних в порушення ст. 88 КПК України в обвинувальному акті вказано, що він раніше судимий та притягується до кримінальної відповідальності в інших справах, що не може свідчити що він не став на шлях виправлення. Також в порушення вимог ст. 291 КПК України в обвинувальному акту прокурором та слідчим зроблені висновки, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, але не зазначено прямих доказів, що він разом з ОСОБА_7 перебували за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, у РМДР в різних процесуальних документах не вказано час їх проведення чи складання, що є порушення п.1 ч.2 ст. 109 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив йому обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у нього хвора мати.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору, та заперечував проти продовження відносно ОСОБА_6 дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором ризики не доведені.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти продовження відносно ОСОБА_7 дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики на які посилається прокурор не доведені. Обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, є дружина, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, у ОСОБА_7 наявні захворювання, тому відносно нього можливо обрати запобіжний захід більш м`який не пов`язаний з тримання під вартою у вигляді домашнього арешту або зменшити визначений раніше розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_8 надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вимоги матеріального та морального характеру до обвинувачених у нього відсутні.

Прокурор заперечував у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 як безпідставне, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому підстав для повернення обвинувального акту немає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст.110,291 КПК України обвинувальний акт - це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування. Він складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, передбачені п.п. 1-9 цієї частини. Крім того, зазначеною статтею передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, а також перелік документів, що до нього додаються. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З обвинувального акту вбачається наявність всіх зазначених елементів згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі надавати юридичної оцінки зібраним по кримінальному провадженні доказам, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченим у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, оскільки оцінку доказам та усім обставинам по кримінальному провадженні суд надає під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.

Інші доводи, зазначені обвинуваченим в клопотанні, також відповідно до КПК України не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_9 для повернення даного обвинувального акту прокурору, вимагають оцінки доказів, та мають бути встановлені або спростовані саме на стадії судового розгляду і не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.

Також, посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, як на підставу для повернення обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акта, визначені ч.4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Кримінальний процесуальний кодекс не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акта прокурору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03 жовтня 2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт щодо обвинувачених відповідає вимогам чинного КПК України, суттєвих порушень щодо обвинувального акта, за яких суд має повернути обвинувальний акт прокурору, судом не встановлено, а тому підстав для його повернення прокурору суд не вбачає.

Таким чином, у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо повернення обвинувального акта прокурору слід відмовити.

Дане кримінальне провадження підсудне Київському районному суду м. Одеси, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. За вказаних обставин є достатньо підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає можливим призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, одноособово.

Також, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання прокурора, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що він не судимий в силу ст. 89 КК України, не одружений, не працевлаштований, відсутнє джерело доходу, тобто відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винним, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання прокурора, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що він раніше судимий, не одружений, не працевлаштований, відсутнє джерело доходу, тобто відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_7 винним, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, суд вважає, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу і запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 беручи до уваги, що злочин вчинено без застосування насильства, суд вважає необхідним залишити без змін визначений раніше розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178,181,183,184,194,196,197,290,291,314-316,369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору, відмовити.

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, внесене до ЄРДР за № 0000859 від 28.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України у відкритому судовому засіданні на 26.05.2023 року о 13:30 годині.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжити відносно ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком на 60 днів, тобто до 17.07.2023 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 190 000 гривень.

Продовжити відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком на 60 днів, тобто до 17.07.2023 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 208 000 гривень.

Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачені звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на кожного обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обов`язки строком на 60 днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1