Справа № 462/4179/21
провадження 1-кп/462/165/23
У Х В А Л А

14 червня 2023 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001663відносно ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває на стадії судового розгляду кримінальне провадження №0001663 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні 01.06.2023 року прокурор ОСОБА_3 подала суду два клопотання про доручення Львівському НДЕКЦ МВС України проведення молекулярно-генетичних експертиз на предмет того, чи є на внутрішній поверхні залишених у коробках з-під викрадених кросівок Nike двох пар вживаного взуття - чорних шкіряних туфель та кросівок марки Adidas чорно-сіро-білого кольору клітини з ядрами, які генетичні ознаки цих клітин та чи збігаються вони з генетичними ознаками зразків букального епітелію відповідно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Для проведення таких експертиз просить доручити відібрання зразків букального епітелію ОСОБА_6 і ОСОБА_7 спеціалістам Лікарні Святого Пантелеймона Першого територіального медоб`єднання м.Львова.

Такі клопотання прокурор обґрунтовує тим, що під час судового розгляду було досліджено речові докази - дві коробки з-під вираденого у ТЦ «Епіцентр» взуття Nike, в яких знаходились вживані кросівки марки Аdidas чорно-сіро-білого кольору і чорні шкіряні туфлі. Зазначає, що є достатні підстави вважати і підтверджується дослідженими відеозаписами з камер відеоспостереження, що вказані дві пари вживаного взуття були залишені 04.02.2020 року в ТЦ «Епіцентр» відповідно ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , які перевзулися і залишили торгівельний центр у викрадених кросівках Nike, тому виникла підстава для звернення до суду із такими клопотаннями про проведення молекулярно-генетичних експертиз. У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001663 була відсутня можливість отримати зразки букального епітелію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В судовому засіданні 14.06.2023 року прокурор клопотання підтримала, покликаючись на їх мотиви, які просить задовольнити.

Обвинувачені та їхні захисники проти задоволення клопотань прокурора заперечили, посилаючись на те, що прокурор не наводить достатніх аргументів на підтвердження неможливості призначення молекулярно-генетичних експертиз на стадії досудового розслідування, а також те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, які б свідчили про відмову обвинувачених надати зразки букального епітелію для проведення такої експертизи на стадії досудового розслідування, відсутні постанови слідчого, прокурора про відібрання таких зразків, а також клопотання прокурора про надання дозволу на відібрання біологічних зразків букального епітелію в ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в примусовому порядку, як і ухвала слідчого судді за наслідками розгляду такого клопотання. Крім цього, вказують на те, шо отримання біологічних зразків з речового доказу через понад три роки після події є фактично неможливим, зазначені прокурором речові докази вилучені органом досудового розслідування і зберігались при матеріалах кримінального провадження із грубим порушенням Кримінального процесуального Закону та Інструкції №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року, що ставить під сумнів допустимість таких зразків. До того ж під час виконання вимог ст.290 КПК України ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у присутності захисників ознайомлювалися із вказаним взуттям, яке слідчий витягнув із шафи неупакованим, брали їх в руки, розглядали. Окрім наведеного, захисники звернули увагу і просили при вирішенні клопотання врахувати, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 з моменту пред`явлення їм підозри не визнавали своєї винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні, в тому числі тієї обставини, що їм належать дві пари вживаного взуття, які виявили в коробках з-під викрадених кросівок Nike. Така позиція захисту не змінювалась під час досудового розслідування, тому сторона обвинувачення повинна була використати всі процесуальні можливості для підтвердження чи спростування цієї обставини. Натомість у червні 2021 року прокурор прийняла рішення про завершення досудового розслідування, отже вважала зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту. За наведених обставин вважають, що заявляючи про призначення експертиз на даній стадії судового розгляду публічний обвинувач намагається підмінити цю стадію кримінального провадження стадією досудового розслідування та фактично перекласти на суд обов`язок слідчого та прокурора щодо збирання доказів у кримінальному провадженні, що є неприпістимим і суперечить загальним засадам кримінального провадження.

Вивчивши подані клопотання прокурора та письмові заперечення захисників, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст.242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Проаналізувавши положення кримінального процесуального законодавства, суд дійшов висновку про те, що на час судового розгляду сторона вправі заявити клопотання про залучення експерта для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, тоді, як необхідні спеціальні знання у випадках і порядку, передбачених ч.2 ст.242 та 244 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до положення ч.2 ст.242 КПК України, проведення молекулярно-генетичної експертизи не є обов`язковим. Відповідно, не проведення молекулярно-генетичної експертизи на стадії досудового розслідування, не є підставою для призначення такої на стадії судового розгляду.

При цьому, статтею 332 КПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду призначати під час судового розгляду проведення експертизи, яке може бути реалізовано лише за наявності відповідного клопотання та підстав, визначених законом, тобто належить до дискреційних повноважень суду.

В постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к роз`яснено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві. Дане поняття включає повноваження суду обирати між законними альтернативами та діяльність суду з вирішення спірних правових питань. Такі повноваження суду мають виходити із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин ситуації, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Перевіривши відповідні доводи сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про необхідність їх відхилення, з огляду на те, що прокурором не надано суду жодних доказів того, що на стадії досудового розслідування у сторони обвинувачення були будь-які перешкоди у самостійному залученні експерта для проведення зазначених експертиз, а також враховуючи безпідставність нереалізації стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування усіх процесуальних можливостей, в тому числі залучення експерта, для підтвердження чи спростування належності ОСОБА_6 і ОСОБА_7 виявленого вживаного взуття, адже позиція сторони захисту з приводу цієї обставини і щодо невизнання вини була незмінною. Як встановлено, на стадії досудового розслідування, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не пропонувалось надати будь-які біологічні зразки для проведення відповідних експертиз, в матеріалах кримінального провадження відсутності будь-які відомості, які б свідчили про відмову цих осіб надати зразки букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, відсутні постанови слідчого, прокурора про відібрання таких зразків, як і клопотання прокурора про надання дозволу на відібрання біологічних зразків букального епітелію в примусовому порядку та ухвала слідчого судді за насліками розгляду такого клопотання.

Також, суд зауважує те, що за наведених обставин прокурор вважала зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для доведення вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, завершивши проведення такого та направивши 14.06.2021 року обвинувальний акт до суду. Проте, заявляючи такі клопотання про проведення молекулярно-генетичних експертиз на етапі завершення судового розгляду, після дослідження судом всіх доказів сторін обвинувачення і захисту та через два роки після надходження обвинувального акта до суду, прокурор жодним чином не обґрунтовує, які обставини з того час змінилися, з`явилися чи перестали існувати, які би давали підстави саме на цій стадії кримінального провадження ставити питання про необхідність спеціальних знань та залучення експерта судом для підтвердження належності взуття обвинуваченим, хоча ця фактична обставина зазначена в обвинувальному акті і в силу положень ст.290 КПК України прокурор вважав достатніми наявні у провадженні докази для висунення обвинувачення з цією обставиною і направлення такого обвинувального акта до суду.

Не даючи оцінку належності та допустимості, як речових доказів - картонних коробок із двома парами вживаного взуття, суд при вирішенні заявлених прокурором клопотань враховує тривалість зберігання цих речових доказів - понад три роки, відсутність достовірних даних про належність і відповідні умови зберігання для максимального відстрочення деградації (зміни) ДНК, а також не спростовані прокурором доводи захисників, що з часу події певна кількість осіб мали доступ до цих речових доказів, в тому числіОСОБА_6 і ОСОБА_7 під час виконання вимог ст.290 КПК України оглядали і тримали в руках вказане взуття без упакування, яке їм надав слідчий.

Крім того, суд наголошує на тому, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

При цьому, основними принципами судового провадження є принцип змагальності сторін (ст.22 КПК України) та диспозитивності (ст.26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

До загальних засад кримінального судочинства також належить і розумність строків (ст.7, 28 КПК України).

В силу вимог ч.1 ст.318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, конкретні обставини даного кримінального провадження, те що прокурор в своїх клопотаннях не довела, що молекулярно-генетичні експертизи, про проведення яких вона просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення, беручи до уваги умови зберігання об`єктів дослідження, безпосередній тактильний контакт обвинувачених з такими під час процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що відсутні підстави, передбачені ст.242 КПК України, а призначення експертиз без достатніх на те підстав на даній стадії кримінального провадження буде суперечити як завданням кримінального провадження, так і його загальним засадам, зокрема, змагальності, диспозитивності та розумності строків та призведе до надмірного і необґрунтованого затягування судового розгляду, тому в задоволенні клопотань прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 7, 21, 22, 26, 28, 242, 332, 369, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотань прокурора про доручення проведення молекулярно-генетичних експертиз - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1