Провадження №1-кп/761/879/2023
В И Р О К

іменем України

22 травня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001708 від 13 травня 2021 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Жовтневим районним суду міста Маріуполь від 02.09.2019 за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі. Звільнений 01.11.2019 з Маріупольського СІЗО Донецької області за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

06.05.2021, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 разом з раніше знайомим ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 10 по вул. Щусева у м. Києві, звернув увагу на належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «VIVO», моделі «Y-30». Після чого, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 . В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, 06.05.2021, близько о 20 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи біля будинку № 10 по вул. Щусева у м. Києві, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, отримав від потерпілого належний останньому мобільний телефон, марки «VIVO», моделі «Y-30», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3230 (три тисячі двiстi тридцять) гривень 00 копійок, в якому знаходились сім картки мобільного оператора стільникового зв`язку ТОВ «Лайфселл» із номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , якi для потерпілого матеріальної цінності не становлять, заволодів чужим майном, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Вказаними діями, потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на суму 3230 (три тисячі двісті тридцять) гривень 00 копійок.

Окрім цього, встановлено, що 06.05.2021 у невстановлені час та місці, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів із банківського рахунку IBAN: НОМЕР_5 , відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_5 , шляхом здійснення транзакції грошових коштів на власний банківський рахунок IBAN: НОМЕР_6 , відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_4 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 06.05.2021 о 20 год. 49 хв., у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_4 за допомогою викраденого мобільного телефону марки «VIVO», моделі «Y-30», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 та на якому встановлений додаток банку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» «Monobank», маючи вільний доступ до нього, здійснив із банківського рахунку IBAN: НОМЕР_5 , відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_5 , на власний банківський рахунок IBAN: НОМЕР_6 , відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_4 , переказ грошових коштів у розмірі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вину у вчинені у інкримінованих кримінальних правопорушеннях при вище вказаних фактичних обставинах, які встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду, надав суду зізнавальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що 06.05.2021 у м. Києві шляхом зловживання довірою заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5 , після цього, знаючи пароль на телефоні зайшов до інтернет банкінгу та здійснив операцію по перерахуванню коштів на суму 9500 грн. з рахунку ОСОБА_5 на свій банківський рахунок. Пояснив свої дії тим, що йому потрібно було терміново повернутися додому у мю Маріуполь з м. Києва, так як він отримав травму і необхідно було отримати медичну допомогу. А кошти, які йому надіслали батьки для цього, він разом з ОСОБА_5 «прогуляв», і образився на останнього, так як той н виконав свою обіцянку по організації надання безоплатної медичної допомоги ОСОБА_4 . Дуже шкодує про вчинене та розкаюється. Декілька разів він намагався вмовити потерпілого отримати назад мобільний телефон та грошові кошти, однак той відмовлявся. Просив суд призначити йому найсуворіше покарання, але звільнити від його відбування з випробуванням.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином. Судом, з урахуванням думки учасників справи прийнято рішення про розгляд справи за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні просив розглянути кримінальне провадження не досліджуючи докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення визнане судом повністю доведеним, та ніким не оспорюється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а також діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторноскоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи ОСОБА_4 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до нетяжких злочинів, характер його діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є раніше судимою особою.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання є визнання своєї вини та щире каяття.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання - відсутні.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в рамках межі покарання, передбаченого санкціями ч. 2 ст. 190 та ч.2 ст. 185 КК України по кожному з епізодів обвинувачення, відповідно.

Крім того, остаточне покарання за інкриміновані, згідно обвинувального акту діяння, необхідно призначити в порядку передбаченому ст. 70, 72 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення у період, коли судимість за попередні кримінально-карані діяння не була погашена чи знята у передбачений законом спосіб, суд не вбачає підстав для застосування положень статті 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільних позовів, в рамках кримінального провадження не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні судом не застосовувались.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.

Застосовуючи положення ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання за вказані кримінальні правопорушення шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.

Судові витрати на залучення експерта за проведені судову товарознавчі експертизи - № СЕ-19/111-21/54536-ТВ від 11.11.2021, що становить 514 гривень 86 копійок - стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави з відповідним призначенням платежів.

Речові докази - ДВД диск з відеозаписом процесуальної дії впізнання особи - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1