Справа № 468/1237/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

19.07.2023 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000326 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог КПК України, підстав для закриття справи немає, просив викликати в судовий розгляд обвинуваченого, його захисника і повідомити потерпілу.

Захисник та обвинувачений вважали, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки у викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні обвинувачення не вказані всі необхідні елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не описаний докладно механізм спричинення тілесних ушкоджень, не розмежована ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. Також вказана в обвинувальному акті адреса проживання обвинуваченого не узгоджується з адресою, вказаною в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, захисник просив провести одночасний допит свідків ОСОБА_6 й ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_4 , а також про тимчасовий доступ до інформації операторів мобільного зв`язку.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Баштанському районному суду Миколаївської області.

Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, головним чином, пов`язане із незгодою з викладеними в обвинувальному акті обставинами кримінального правопорушення та правовою кваліфікацією дій обвинуваченого.

Проте, з врахуванням визначеної ст. 22 КПК України змагальності, як загальної засади кримінального провадження, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором.

За такого саме прокурор відповідно до ст. 291 КПК України визначає в обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд при цьому, в підготовчому засіданні не в праві давати оцінку обґрунтованості вказаних прокурором в обвинувальному акті обставин, достатності таких обставин для судового розгляду і правильності кваліфікації дій обвинуваченого. Оскільки такі обставини можуть бути оцінені судом виключно в результаті судового розгляду справи.

Що ж стосується розбіжностей в адресах проживання обвинуваченого, то така обставина сама по собі не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

За такого, суд вважає, що обвинувальний акт не має таких невідповідностей вимогам ст. 291 КПК України, які б об`єктивно унеможливили його призначення до судового розгляду.

Підстав для закриття, зупинення кримінального провадження чи прийняття рішень, передбачених пп.1-4 ч.2 ст. 314 КПК України немає.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Крім того прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який закінчується 19.07.2023 року. Мотивує клопотання тим, що не зменшились і не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, усвідомлюючи що він може залишити межі Миколаївської області та перейти на непідконтрольну Україні територію, може незаконно впливати на свідків, які знайомі обвинуваченому за результатами відкриття матеріалів кримінального провадження, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений проходить військову службу та, розуміючи тяжкість можливого покарання, яке йому загрожує, може вчинити інші кримінальні правопорушення, передбачені ст. 407, 408 КК України.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки заявлені ризики нічим не підтверджуються, натомість обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні трьох дітей. Обвинувачений заперечив проти продовження йому запобіжного заходу, оскільки бажає продовжити військову службу.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд приймає до уваги ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні такого кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_4 вже є обвинуваченим у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості підозри.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що не відпали підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід спочатку у вигляді тримання під вартою, а потім у вигляді домашнього арешту, а саме можливість ухилення від суду, через тяжкість обвинувачення, можливість незаконно впливати на свідків, які знайомі обвинуваченому, в тому числі за результатами відкриття матеріалів кримінального провадження, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений проходить військову службу та, розуміючи тяжкість можливого покарання, яке йому загрожує, може вчинити інші кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Дійсно нових ризиків прокурор не навів, проте з часу вчинення кримінального правопорушення обвинувачений перебував під вартою та під домашнім арештом, що не могло зумовити виникнення нових ризиків, а вже існуючі ризики є суттєвими та такими, що не дають можливості обрати суду на даному етапі судового провадження інший більш м`який запобіжний захід, аніж домашній арешт.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для відмови прокурору в продовжені строків домашнього арешту, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку домашнього арешту.

Що стосується клопотань захисника про одночасний допит свідків ОСОБА_6 й ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_4 , а також про тимчасовий доступ до інформації операторів мобільного зв`язку, то суд вважає такі клопотання передчасними.

Так ч.15 ст. 352 КПК України передбачає можливість призначення одночасного допиту двох чи більше вже допитаних учасників кримінального провадження, отже це питання можливо вирішити виключно після допиту таких учасників, тобто вже в ході судового розгляду.

Також інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання відповідно до ст. 162 КПК України відноситься до охоронюваної законом таємниці, отже отримання такої інформації можливе не в порядку витребування документів, а в порядку вжиття заходів забезпечення кримінального провадження - надання тимчасового доступу до речей і документів, що в свою чергу згідно з ч.2 ст. 333 КПК України можливе лише на стадії судового розгляду, а не в підготовчому провадженні.

У зв`язку з цим в задоволенні клопотань захисника про одночасний допит свідків ОСОБА_6 й ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_4 , а також про тимчасовий доступ до інформації, що містить охоронювану законом таємницю, належить відмовити у зв`язку із передчасністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 181, 199, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під домашнім арештом до двох місяців, тобто до 19.09.2023 року включно, заборонивши залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 18.00 до 06.00 години.

Продовжити до 19.09.2023 року включно строк дії визначених обвинуваченому раніше додаткових обов`язків, щодо заборони виїзду за межі м. Миколаєва без дозволу та щодо повідомлення про зміну засобів зв`язку.

Кримінальне провадження №0000326 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Баштанського районного суду Миколаївської області на 21.07.2023 року о 13.00 год.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Викликати в судовий розгляд прокурора, обвинуваченого, його захисника та повідомити потерпілу.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про одночасний допит свідків ОСОБА_6 й ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_4 , а також про тимчасовий доступ до інформації, що містить охоронювану законом таємницю, - відмовити у зв`язку із передчасністю.

суддя