справа № 642/2424/23
провадження № 1-кс/642/1420/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вищезазначене клопотання. В обґрунтування зазначено, що Другим СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000897 від 08.05.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом Головного Управління Національної поліції в Харківській області від 09.02.2021 № 76 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_5 переміщено на посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Вступаючи до лав Національної поліції України, 07.11.2015 ОСОБА_5 присягнув вірно служити Українському народу, дотримуватися норм Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

У період збройного конфлікту, 06.03.2022 збройними силами країни агресора частково РФ окуповано м. Ізюм Харківської області.

У період часу з 09.03.2022 по травень 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на території міста Ізюм Харківської області, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Національної поліції України, з метою надання допомоги ворожій державі РФ та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступив у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань РФ. В подальшому, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, ОСОБА_5 отримав від вказаних осіб пропозицію про співпрацю з представниками РФ, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, тобто переходу на бік ворога, що виражалося у здійсненні чергування разом із військовослужбовцями РФ на незаконно встановлених блок-постах, які знаходились на території міста Ізюм.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, на початку травня 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 добровільно погодився активно співпрацювати з представниками окупаційної держави РФ та почав заступати на чергування разом із військовослужбовцями РФ на незаконно встановлених блок-постах, які знаходились на території міста Ізюм, чим здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, в період часу з травня по вересень 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні колишнього Центру надання адміністративних послуг, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в якому представниками окупаційної адміністрації території міста Ізюм Харківської області незаконно створено «Отделение полиции № 2 (дислокация г. Изюм) Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области», прийняв пропозицію від невстановлених в ході досудового розслідування представників збройних формувань РФ та окупаційної адміністрації території міста Ізюм Харківської області про перехід на їх сторону та здійснення функцій «старшего участкового уполномоченнного полиции отделения участковых уполномоченных полиции и по делам несовершеннолетних» на окупованій території міста Ізюм Харківської області в незаконно створеному органі «Отделение полиции № 2 (дислокация г. Изюм) Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области», за умови співпраці вказаного органу з представниками РФ та за законодавством РФ. При цьому, ОСОБА_5 , з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ на вказаній території та безпечного перебування військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань РФ, представників окупаційної влади РФ на окупованій території міста Ізюм Харківської області, своїми діями повинен був проводити роботу з населенням на адміністративній дільниці щодо охорони громадського порядку, громадської безпеки, забезпечення громадського порядку та громадської безпеки, попередження та розкриття злочинів та адміністративних правопорушень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 прийняв пропозицію невстановлених представників збройних формувань РФ та окупаційної адміністрації території міста Ізюм Харківської області і обійняв посаду «старшего участкового уполномоченнного полиции отделения участковых уполно моченных полиции и по делам несовершеннолетних» в незаконно створеному окупаційною адміністрацією РФ органі - «Отделение полиции № 2 (дислокация г. Изюм) Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области».

В подальшому, перебуваючи на вказаній посаді, у період з травня по вересень 2022 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу України, з особистих антидержавницьких мотивів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно погодившись на співпрацю з представниками окупаційної влади РФ, користуючись повноваженнями представника окупаційної адміністрації, здійснював функціональні обов`язки «старшего участкового уполномоченнного полиции отделения участковых уполномоченных полиции и по делам несовершеннолетних» та проводив роботу з населенням на адміністративній дільниці щодо охорони громадського порядку, громадської безпеки, забезпечення громадського порядку та громадської безпеки, попередження та розкриття злочинів та адміністративних правопорушень, в тому числі з участю представників збройних формувань РФ та окупаційної адміністрації території міста Ізюм Харківської області.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обовязок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобовязання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади РФ, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Ізюм Харківської області, здійснивши тим самим перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з РФ, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 02.08.2022;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_6 від 02.08.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 14.04.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_7 від 14.04.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.04.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 14.04.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.04.2023; матеріалами обшуку приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснював свою діяльність незаконний орган окупаційної адміністрації - «Ізюмське районне управління поліції».

Дослідивши матеріали кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий умисний злочин проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Необхідність обрання стосовно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити вищезазначені дії - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на свідків та перешкоджання розгляду судом справи іншим чином унеможливлює обрання йому іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 на виклики слідчого на 03.05.2023, 04.05.2023 та 05.05.2023 не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких підтверджень наявності поважних причин не прибуття на виклик до органу досудового розслідування не надав; тривалий час перебував на окупованій ЗС РФ території Харківської області, яку добровільно, з іншими працівниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, не залишив, є всі підстави вважати, що він і надалі намагатиметься переховуватися від органу досудового розслідування. Також, тривалий час ОСОБА_5 був працівником Національної поліції, він володіє тактикою і методами правоохоронної діяльності, методикою проведення негласних оперативно-розшукових заходів і може використати свої знання та досвід на шкоду органу досудового розслідування.

При цьому, постановою слідчого від 10.05.2023, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Тому, у даному випадку інший, більш м`який запобіжний захід не тільки унеможливить забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а навпаки - є підґрунтям для подальшого переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Для запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою недопущення його ухилення від кримінальної відповідальності, об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, зокрема, у тому, що він перейшов на бік ворога - ЗС РФ в умовах воєнного стану. Зазначене обумовлює те, що підозрюваний, імовірно, може вживати заходів (як на окупованій, так і підконтрольній Україні території) з тим, щоб знищити службові документи, які вказують на факти його протиправної діяльності. Зазначене обумовлює необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків

Підозрюваному ОСОБА_5 достовірно відомі місця проживання співробітників правоохоронних органів, ветеранів АТО/ООС, які він повідомляв представникам окупаційних військ.

З огляду на це, під ґрунтом несення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, не може виключати об`єктивного ризику здійснення ОСОБА_5 (або іншими особами, в інтересах ОСОБА_5 ) тиску та впливу на свідків, з метою схилення їх до надання неправдивих показань, у тому числі - висуненням погроз спричинення шкоди здоров`ю або позбавленням життя. ОСОБА_5 , у свою чергу, в силу тривалого часу заняття посади у Національній поліції, володіє навичками застосовування вогнепальної зброї і рукопашного бою, міг отримати вогнепальну зброю від представників окупаційних військ.

ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Підозрюваному ОСОБА_5 достовірно відомі способи і методи проведення оперативно-розшукової діяльності і досудового розслідування. Не можна виключати існування об`єктивного ризику того, що підозрюваний може використати свої знання і навички не для здійснення свого захисту у встановленому законом порядку, а з метою штучного створення доказів своєї невинуватості, у тому числі - виготовлення документів, які спростовуватимуть підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, впливу на сторонніх осіб з метою їхнього подальшого допиту з тим, щоб вони надали недостовірні показання, тощо.

ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється

На сьогоднішній день, ОСОБА_5 співпрацює з ЗС РФ і перебуває на території держави-агресора. Він озброєний і виконує завдання та доручення, що отримує від представників окупаційних військ. Існує цілком обґрунтоване припущення, що в ході співпраці з ворогом, підозрюваний може вчиняти кримінальні правопорушення проти населення, зокрема, патріотично налаштованих громадян, у тому числі - вчиняти злочини проти їх життя і здоров`я, власності тощо.

У відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжним заходом є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Також, в абзаці 8 частини 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити ОСОБА_5 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Вимоги підтримує.

В судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, доставлений не був.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.05.23, було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу його у судове засідання для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого, або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті.

При цьому, ст. 193 ч. 6 КПК України передбачає що слідчий суддя, суд може розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише в разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений в міжнародний розшук, однак будь-які відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук у клопотанні відсутні.

В судове засідання призначене на 12.05.23 року ОСОБА_5 не з`явився, слідчим доставлений не був.

Станом на 12.05.23 року ухвала слідчого судді від 11.05.23 року, відповідно до якої слідчому був наданий дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 не виконана, та підозрюваного в судове засідання для розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доставлено, відсутні докази виконання прокурором вимог ч. 2 ст.184 КК України, а також строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, передбаченого ст.186 КПК України сплинув.

Враховуючи вищевикладене, та з метою недопущень порушень ст. 5, 6 «Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193-194, 196, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1