КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11.07.2023,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.07.2023 продовжено ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, строк тримання під вартою до 09.09.2023.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що існує ризик переховування ОСОБА_7 від суду з метою уникнення покарання, оскільки останній не одружений, не працює, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких є особливо тяжким, що призвів до загибелі людини і за який передбачено покарання на строк до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Також ризик переховування від суду існує і для ОСОБА_6 , яка раніше судима за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна. Крім того, існують ризики перешкоджання кримінальному провадженню чи вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченими.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, зокрема родину та утриманців, а також має намір працевлаштуватися у разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу. Вказує, що ризик тиску на свідків є безпідставним, оскільки на даний час потерпілий та свідки допитані. Зазначає про безпідставність ризику знищення чи спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки наразі досудове розслідування закінчено і справа розглядається в суді. Зазначає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу було вручено обвинуваченій безпосередньо перед судовим засіданням.

Також захисник ОСОБА_8 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_7 на домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, зокрема родину та утриманців, а також має намір працевлаштуватися у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу. Вказує, що ризик тиску на свідків є безпідставним, оскільки на даний час потерпілий та свідки допитані. Зазначає про безпідставність ризику знищення чи спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки наразі досудове розслідування закінчено і справа розглядається в суді. Зазначає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу не було йому вручено.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з прийнятим судовим рішенням з підстав порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт, з підстав, викладених в апеляційній скарзі захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, дані, що характеризують особи обвинувачених.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляційних скарг про порушення прокурором вимог ч.2 ст. 184 КПК України щодо вручення прокурором копій клопотань про продовження запобіжного заходу до початку їх розгляду, оскільки в документах, які апеляційний суд вправі витребувати на підставі ч.2 ст. 422-1 КПК України, такі відомості відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11.07.2023, якою продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 09.09.2023, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3