Справа № 331/4797/22
Провадження № 1-кп/331/268/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі спеціального судового провадження у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000165 від 21 вересня 2022 року з обвинувальним актом у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, не працюючого, на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду заступника начальника сектору кадрового забезпечення Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації

24.02.2022 на виконання наказів вищого військового керівництва військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і м. Бердянськ Запорізької області, яке було фактично захоплено та окуповано з 27.02.2022 та перебуває під окупацією станом на момент винесення вироку.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого продовжена до 15.11.2023.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022), тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 вказаного вище Закону є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відтак, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року» (в редакції станом на 25.04.2022) Бердянська міська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Так, на початку квітня 2022 року, але не пізніше 09 квітня 2022 року ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Бердянська Запорізької області, надав невстановленим представникам держави агресора добровільну згоду на участь у незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території Запорізької області

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23 грудня 1993 року, а саме частиною другою передбачено, що правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до цього Закону захисту підлягають судді Конституційного Суду України, судді та працівники апаратів судів, працівники правоохоронних органів, зазначені у частині першій цього пункту, а також співробітники кадрового складу розвідувальних органів України, військовослужбовці Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, співробітники Служби судової охорони, працівники Антимонопольного комітету України та уповноважені особи Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, які беруть безпосередню участь відповідно у: а) конституційному провадженні; б) розгляді справ у судах, кримінальному провадженні та провадженні у справах про адміністративні правопорушення; в) оперативно-розшуковій та розвідувальній діяльності; в-1) виконанні бойових (спеціальних) завдань, покладених на Сили спеціальних операцій Збройних Сил України; г) охороні громадського порядку і громадської безпеки; д) виконанні вироків, рішень, ухвал і постанов судів, постанов органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та прокурорів; е) контролі за переміщенням людей, транспортних засобів, товарів та інших предметів чи речовин через державний і митний кордон України; є) нагляді і контролі за виконанням законів.

Також, відповідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Також, відповідно до п.6 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року передбачено, що окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Так, з 28.02.2022 після окупації військами рф м. Бердянськ та Бердянського району Запорізької області на вказаній території окупантами розпочався процес створення незаконного правоохоронного органу «народної міліції м. Бердянськ».

ОСОБА_5 на початку квітня 2022 року, але не пізніше 09 квітня 2022 року, будучи громадянином України, перебуваючи на території м. Бердянська Запорізької області, яке з 27.02.2022 знаходиться під окупацією збройних сил російської федерації, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, сповідуючи проросійські погляди, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Бердянська та добровільно зайняв посаду працівника дозвільної системи у незаконному правоохоронному органі, створеному на території тимчасово окупованого м. Бердянськ Запорізької області - так званій «народній міліції м. Бердянська».

Після чого, обіймаючи зазначену посаду та здійснюючи свою протиправну діяльність в інтересах держави-агресора та з метою посилення контролю окупаційної влади у м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_5 надавав представникам окупаційної влади рф необхідну інформацію щодо наявності у особового складу Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області табельної зброї, а також самостійно вилучав у особового складу Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області табельну зброю, вогнепальну зброю та спецзасоби в інтересах «народної міліції м. Бердянськ».

В судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду у порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду як за місцем свого проживання, так і через засоби масової інформації та на офіційному сайті суду у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явився.

Так, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що на час вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України ОСОБА_5 перебував на посаді виконуючого обов`язків сектору контролю за зброєю. 27.02.2022 після входу окупаційних військ до м. Бердянськ вони разом з колегами за власною ініціативою почали вивозити зброю з метою її приховання від окупантів, ОСОБА_5 був відповідальною особою за вказану діяльність. Сама ж вона була відповідальною за документи на зброю, оскільки працювала на посаді інспектора сектору контролю за зброєю. Вказує на те, що вона працювала в одному кабінеті з ОСОБА_5 . Після того, як м. Бердянськ стало окупованим, працівники поліції не могли виконувати свої обов`язки та не могли потрапити до приміщення райвідділу, однак намагались патрулювати місто з метою забезпечення громадського порядку. На початку квітня 2022 року вони отримали інформацію, що треба здати зброю окупантам, оскільки вони стали лякати розправами та обшуками. 05 квітня 2022 року вона прибула до приміщення райвідділу, в якому вже був самопроголошений керівник. Далі, вона побачила ОСОБА_5 , який привіз всю наявну зброю, яку раніше він вивозив. Після чого, представники окупаційної влади стали викликати поліцейських по черзі для розмови. В кабінеті були присутні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які запропонували їй перейти працювати на окупаційну владу, також зазначали, що в разі незгоди потрібно виїжджати, оскільки «вороги в тилу їм не потрібні». ОСОБА_5 особисто у неї питав, що вона вирішила та чому вона не хоче залишитись у м. Бердянську та працювати на тому ж місці. При цьому, повідомив, що іншого виходу в неї немає. Також цього дня, коли вони стояли біля райвідділу, окупанти вивели двох українських поліцейських із зав`язаними руками та пакетами на головах. Наступного дня, вона знову прийшла до райвідділу та побачила там самопроголошеного керівника міліції - ОСОБА_9 , який розмовляв з ОСОБА_5 . Далі, ОСОБА_5 почав її тягнути до кабінету, але вона відмовлялась та одразу зрозуміла, що ОСОБА_5 вже працює разом з окупантами. Після чого, вона побачила як ОСОБА_9 та ОСОБА_5 сіли в автомобіль із літерою Z та поїхали до магазину забирати зброю. 12 квітня 2022 року вона вже знаходилась у м. Запоріжжя, однак через декілька днів після цього, ОСОБА_5 зателефонував їй та запитав, де документи на зброю, на що вона відповіла, що всі документи були спалені. Зазначає, що ОСОБА_5 телефонував їй у травні 2022 року та розповідав їй про всіх осіб, які залишились співпрацювати з окупаційною владою. Вказує на те, що на початку квітня керівництво поліції надало поліцейським наказ виїхати з тимчасово окупованих територій до 14 квітня 2022 року. Крім того, додала, що їй відомо, як ОСОБА_5 та інші невідомій особи у громадян, які мали зброю, вилучали її. Також, ОСОБА_5 в телефонній розмові зазначав, що займається тим чим і раніше. Наголосила на тому, що ОСОБА_5 має дружину та двох дітей.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 27 лютого 2022 року він був черговим у Бердянському відділі поліції. Приблизно о 18:00 годині до приміщення райвідділу на броньованій техніці приїхали окупанти, стали погрожувати та вимагали здати зброю, після чого їх відпустили. Далі, до початку квітня 2022 року, працівники поліції самостійно здійснювали охорону громадського порядку у місті. Приблизно 03-04 квітня 2022 року він зустрівся з ОСОБА_12 , який повідомив йому, про те, що його знайомий займається працевлаштуванням до народної міліції та запропонував йому там посаду, на що він відмовився. 06 квітня 2022 року ОСОБА_13 запропонував йому написати рапорт на звільнення. Після чого, він з колегою направився на вул. Комунарів, однак там нікого не було. Далі, вони направились до магазину Амстор, де зустріли знайомих осіб, які повідомили їм, що окупаційні військові збирають усіх поліцейських о 12 годині дня. Після чого вони направились туди та побачили як під`їхало три автомобілі, один з яких був військовий. З автомобіля вийшов ОСОБА_9 , який був нібито начальником райвідділу від окупаційної влади, та почав кричати, щоб поліцейські віддавали зброю. Після чого, кожен поліцейський зазначав, де знаходиться його зброя. Далі, в них почали забирати мобільні телефони. На той час із собою телефону в нього не було, тому наступного для він прийшов до райвідділу та приніс мобільний телефон. Далі, наступного дня він знов прийшов до райвідділу та побачив там ОСОБА_5 , який сидів у кабінеті № 1 та збирав у всіх зброю. Зазначає, що ще в березні ОСОБА_5 заступав разом з ним на чергування, а в квітні ОСОБА_5 знаходився в відділі поліції та працював з окупантами. Вказує на те, що раніше ОСОБА_5 перебував на посаді начальника дозвільної системи, можливо при окупантах він залишився на тій самій посаді. Також, зазначив, що бачив, як ОСОБА_5 виконував вказівки ОСОБА_9 . Додав, що при розмові з ОСОБА_12 , останній повідомив йому, хто та які посади зайняли в народній міліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_5 працював у дозвільній системі Бердянського відділу поліції та був його колегою. Коли в м. Бердянськ почали заходити окупаційні війська, поліцейські сховали службові автомобілі, переодяглись в цивільний одяг та почали негласно патрулювати місто, захищати оселі від мародерів. В один з днів до них підійшов ОСОБА_15 (експерт) та запитав, чи здали вони табельну зброю. Після чого, повідомив, що терміново потрібно направлятись до райвідділу та здавати зброю, в іншому випадку додому прийдуть окупанти та проведуть обшук. В ході розмови вони зрозуміли, що ОСОБА_15 вже перейшов на бік ворога. Далі, ввечері 09 квітня 2022 року він з напарником направились до райвідділу. На прохідній стояв ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які вже працювали на окупантів, однак запустили їх до приміщення, де був ОСОБА_5 з іншими окупантами, які спілкувались та тримали документи в руках. В кабінеті для здавання зброї перебувала особа, обличчя якої видно не було, оскільки вона перебувала у масці та ще двоє невідомих осіб. Останні перевірили їх зброю та почали пропонувати посади, щоб вони працювали разом з ними. На що він та його колега відмовились, після чого невідомі особи порадили їм виїздити. Наступного дня він з товаришем виїхав з тимчасово окупованої території. Пізніше він дізнався, що ОСОБА_5 займався збором зброї у мисливців.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_5 працював у дозвільній системі Бердянського відділу поліції. В один з днів він перебував в наряді разом із ОСОБА_14 , до них підійшов ОСОБА_15 (експерт) та запитав, чи здали вони табельну зброю окупантам. Після чого ОСОБА_15 став їх лякати обшуками. Далі, він з колегою направились до райвідділу. При вході побачили своїх колишніх колег, які перейшли на бік окупантів. У приміщенні вони побачила ОСОБА_5 із невідомими особами у російській військовій формі із білою пов`язкою на руці. Далі, розпочалося спілкування та особи почали їх умовляти працювати на окупантів, в ході розмови до кабінету зайшов ОСОБА_12 , який забрав у них зброю. Далі, особи зазначали, що в разі їх відмови співпрацювати з ними, потрібно виїжджати. Після чого він з товаришем прийняли рішення виїхати з тимчасово окупованої території. Додав, що за два дні до вказаних подій він бачив ОСОБА_5 разом із ОСОБА_19 та іншими зрадниками з 2014 року.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала у Бердянському відділі поліції на посаді дізнавача. ОСОБА_5 знала особисто, оскільки він був її колегою. Вказує на те, що на початку квітня 2022 року до її родичів із списками працівників поліції прийшли окупанти та почали її шукати, родичі зазначили, що вона там не проживає. Інші співробітники поліції повідомили їй, що це відбувалось, оскільки потрібно здати табельну зброю. Через деякий час окупанти повернулись та стали погрожувати родичам вбивством. Після чого, 09 квітня 2022 року вона пішла до шостого райвідділу. Побачила там багато поліцейських, які також прийшли здавати зброю. Далі, до приміщення її запустив її колега, після чого вона зрозуміла, що він вже співпрацює з окупантами. Далі, її провели до невідомого їй чоловіка, який звіряв списки. Після чого, її направили до кабінету № 2 , де перебував ОСОБА_5 , поруч з ним стояв мішок зі зброєю. ОСОБА_5 перевірив її зброю за списком, та забрав її. Найближчим часом після цих подій вона виїхала до м. Запоріжжя.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що він працював на посаді водія сектору логістики Бердянського районного відділу поліції. ОСОБА_22 займав посаді заступника начальника сектору з кадрового забезпечення, однак останнім часом працював у дозвільній системі. Приблизно 05 або 06 квітня 2022 року він спілкувався із ОСОБА_22 , який йому повідомляв, що нібито той планує виїзд з окупованої території. Але 15.04.2022 ОСОБА_22 йому зателефонував особисто та запитав, де його табельна зброя, на що він відповів, що свою зброю він здав російським окупантам. Більше вони ні про що не розмовляли, однак він зрозумів, що ОСОБА_22 не виїхав, а, навпаки, став працювати на окупантів. Зі слів колег знає, що 08.04.2022 були якісь збори з приводу здачі табельної зброї, але він там участі не брав та вже 10.04.2022 виїхав з міста Бердянська до м. Запоріжжя.

Свідок ОСОБА_23 , будучи допитаним у судовому засіданні, пояснив, що до окупації м. Бердянська він займав посаду заступника начальника Бердянського РВП з превентивної діяльності та знав ОСОБА_5 як працівника цієї установи. Після вторгнення російських військ з 24.02.2022 він покинув місто Бердянськ та більше туди не повертався, однак у телефонному режимі підтримував зв`язок як з керівним складом відділу, так і з різними працівниками. У лютому та березні 2022 року він надавав допомогу працівникам, які бажали виїхати з окупованої території (грошима, бензином, транспортом та інше). Далі, після отримання наказу про необхідність прибути усьому особовому складу до м. Запоріжжя він усіма засобами намагався довести його до відома усіх співробітників, багато кому він телефонував особисто. На початку квітня 2022 року коли більша частина працівників Бердянського ВП виїхала із м. Бердянськ, від них він дізнався, що ОСОБА_5 залишився працювати на окупаційну владу на тій самій посаді у дозвільній системі. У нього у володінні перебувала база даних щодо усіх цивільних власників зброї, а також дані щодо кількості та видів табельної зброї працівників Бердянського ВП. За повідомленням ОСОБА_8 ОСОБА_5 особисто переконував її залишитися працювати на окупантів, його бачили у приміщенні відділу поліції із новим керівництвом. Окремо вказав, що зі слів працівників поліції знає, що окупанти не чинили ніякого тиску на працівників щодо переходу на їх бік, а лише пропонувати зробити вибір: або працювати на них, або залишити місто, кожний працівник робив вибір самостійно та вільно. Оскільки ОСОБА_5 не покинув місто Бердянськ та не приступив до виконання обов`язків в Україні, його було звільнено зі служби у травні 2022 року.

Крім того, провина ОСОБА_5 у вчинені злочину підтверджується наступними доказами:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (відповідно до ст.214 КПК України) № 59/5/2-9нт від 10.04.2022, відповідно до якого встановлено працівників Національної поліції України, які зрадили присязі, перейшли на сторону ворога та надали згоду працювати в окупованому Бердянську в «народній міліції», серед яких, зокрема є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займає посаду інспектора відділу кадрів, використовує мобільний телефон: НОМЕР_1 (т.1 а.с.129-131);

- відповіддю на доручення заступника начальника управління СБУ в Запорізькій області № 59/5/2-96нт від 09.06.2022 року, відповідно до якої в ході контр розвідувальних заходів встановлено, діючих працівників Бердянського РУ ГУНП в Запорізькій області, які перейшли на сторону ворога, працевлаштувались до так званої «народної міліції (поліції)» рф та підпорядковуються безпосередньо керівнику «народної міліції (поліції)» рф ОСОБА_9 у вказаному списку осіб, зокрема є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займає посаду інспектора відділу кадрів Бердянського РУ ГУНП в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , використовує мобільний телефон: НОМЕР_1 . Встановлено, що з 24.02.2022 року, ОСОБА_5 знаходиться на не підконтрольній території Запорізької області в окупованому м. Бердянськ, не звільнений, з початку російської агресії приблизно з перших чисел березня 2022 року, перейшов на сторону ворога та працевлаштувався до так званої народної міліції (поліції) рф (т.1 а.с.134-146);

- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) мобільного телефонного номеру НОМЕР_2 , яким користується громадянин України ОСОБА_24 від 18 червня 2022 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/1550т від 25.04.2022, під час якого були зафіксовані телефонні розмови ОСОБА_24 з ОСОБА_5 з яких вбачається, що особи працюють в «конторі» та мають в розпорядженні зброю (т.1 а.с.163-176);

- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) мобільного телефонного номеру НОМЕР_2 , яким користується громадянин України ОСОБА_24 від 18 червня 2022 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/1550т від 25.04.2022 аналогічного змісту (т.1 а.с.177-183);

- витягом з наказу «По особовому складу» № 97 о/с від 18.02.2021, відповідно до статті 65 та статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» призначено: майора поліції ОСОБА_5 (0085536), заступником начальника сектор кадрового забезпечення Бердянського районного відділу поліції, з посадовим окладом 2850 гривень, увільнивши його з посади заступника начальника сектору кадрового забезпечення Бердянського районного відділу поліції, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації, за ініціативою поліцейського. Згідно з наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 вставлено щомісячну надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 60 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби (т.1 а.с. 186);

- витягом з наказу «По особовому складу» № 636 о/с від 23.05.2022, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_5 (0085536), заступника начальника сектор кадрового забезпечення Бердянського районного відділу поліції,з 23 травня 2022 року. На день звільнення: стаж служби в поліції - 25 років 09 місяців 17 днів; вислуга на пільгових умовах - не має, вислуга років для призначення пенсії - 25 років 08 місяців 17 днів. Виплатити компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік. Встановити щомісячну премію за травень 2022 року у розмірі 0,00 % (т.1 а.с. 187);

- копією присяги на вірність Українському народові ОСОБА_5 від 07.11.2016 р. (т.1 а.с. 188).

Так, з аналізу наданих прокурором доказів видається очевидним, що ОСОБА_5 після окупації росією території м. Бердянськ добровільно зайняв посаду у незаконно створеному правоохоронному органі, так званій «народній міліції», пов`язану із здійсненням контролю за володінням громадянами вогнепальної зброєю.

На користь цього факту свідчать пояснення свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , які вказали, що знають ОСОБА_5 як свого колишнього колегу, із яким працювали у Бердянському відділі поліції до початку окупації міста Бердянська. У подальшому, на початку квітня 2022 року, бачили ОСОБА_5 у приміщенні райвідділу із документами в руках та поруч із представниками окупаційної влади та особами у військовій формі рф, знають про те, що він розпочав роботу у тій самій сфері (дозвільна система), але на стороні окупаційної влади рф, збирав табельну зброю у всіх працівників Бердянського відділу поліції та здійснював її облік.

При цьому, як під час досудового розслідування, так і в суді було встановлено, що вказаний злочин було вчинено ОСОБА_5 приблизно на початку квітня 2022 року, але не пізніше 09 квітня 2022 року, що також підтвердили свідки у судовому засіданні.

При цьому, дії ОСОБА_5 щодо добровільної «служби» в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, а саме: у незаконно створеному органі - «народній міліції м. Бердянськ» кваліфіковані органом досудового слідства як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто за ч.2 ст. 111 КК України.

Однак, 03.03.2022 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність», яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 111-1 «Колабораційна діяльність». Зокрема, з 15 березня 2022 року встановлена кримінальна відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що до запровадження кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність (ст.. 111-1 КК України) частина форм об`єктивної сторони кримінальних правопорушень охоплювалась ознаками державної зради у формі переходу на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту (в редакції Закону України від 07.10.2014) або надання допомоги іноземній державі, іноземній організації чи їхнім представникам в проведенні підривної діяльності проти України. Після ж запровадження кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність обсяг способів вчинення переходу на бік ворога, на думку колегії суддів, значно звузився та може бути визначений тільки з урахуванням об`єктивної сторони складів вказаних вище кримінальних правопорушень.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на початку квітня 2022 року (тобто у період дії кримінальної відповідальності за ч. 7 ст. 111-1 КК України), після окупації території міста підрозділами та військовослужбовцями рф, перебуваючи на території м. Бердянськ Запорізької області, з власної ініціативи, добровільно, розпочав службу в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, а саме: у незаконно створеному органі «народній міліції м. Бердянськ».

Ті самі обставини були встановлені і органом досудового слідства під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, однак, на думку колегії суддів, знайшли невірну кваліфікацію за ч.2 ст. 111 КК України.

Так, з 15.03.2022 державна зрада у формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту становить умисні дії громадянина України, вчинені в період збройного конфлікту з наміром сприяти військовому противнику України в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом ведення бойових дій на його боці або вчиненні інших дій воєнного характеру в його інтересах.

Державна зрада у формі переходу громадянина України на бік ворога в період збройного конфлікту є закінченим злочином з моменту, коли особа вступає на службу чи входить до складу воєнізованого чи збройного формування іноземної держави, яка знаходиться в збройному конфлікті з Україною та веде проти неї бойові дії, зокрема.

Дійсно, під час судового засідання встановлено, що ОСОБА_5 вступив на службу до «народної міліції м. Бердянська», яка була створена окупаційною владою рф, з якою Україна перебуває у стані збройного конфлікту. Однак, з наданих суду доказів видається очевидним, що «народна міліція м. Бердянська» створена окупаційною владою з метою підтримання громадського порядку на окупованих територіях та протидії злочинності тощо, оскільки фактично розташована у приміщеннях, які раніше використовувались Бердянським районним відділом поліції у Запорізькій області, ОСОБА_5 носив однострій, який використовувався працівниками поліції України, займав службовий кабінет, яким користувався раніше, та здійснював діяльність у сфері дозвільної системи, яку проводив згідно до його повноважень від імені України до окупації міста. При цьому, жодної інформації про те, що «народна міліції м. Бердянська» та її службові особи використовувались рф для ведення бойових дій на стороні рф проти України під час судового розгляду не отримано. Даних про те, що на території м. Бердянськ на початку квітня 2022 року велись бойові дії та ОСОБА_5 брав у них участь, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а саме частиною другою передбачено, що правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Також, відповідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Пунктом 6 ст. 1-1 Закону України ««Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5 зайняв посаду у правоохоронному органі, який був створений окупаційною владою рф незаконно та внаслідок окупації території м. Бердянська, під час дії воєнного стану в Україні. При цьому, вказані умисні дії він вчинив добровільно, без жодного примусу з боку представників окупаційної влади, про що свідчать пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які пояснили, що представники окупаційної влади проводили бесіди з усіма працівниками Бердянського відділу поліції та пропонували зайняти ті ж самі посади у міліції, яку вони створювали на той час, при цьому здебільшого вказували на переваги роботи на їх боці та обіцяли достойну оплату праці. У разі відмови від співпраці з ними вимагали покинути м. Бердянськ, однак іншого виду тиску не чинили. Ті колеги, які не бажали співпрацювати з окупантами, виїхали на підконтрольну Україні територію Запорізької області.

За таких обставин, беручи до уваги встановлення кримінальної відповідальності за добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, за спеціальною по відношенню до статті 111 КК України, нормою саме з 15.03.2022, а також той факт, що ОСОБА_5 вказаний злочин було вчинено після набрання чинності ч.7 ст. 111-1 КК України, проаналізувавши його дії на предмет наявності у них ознак кримінального правопорушення, передбаченого як ст.. 111 ч.2, так і ч.7 ст. 111-1 КК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність перекваліфікувати його дії на ч.7 ст. 111-1 КК України.

При цьому колегія суддів керується ч.3 ст. 337 КПК України, якою передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В той же час, суд не погоджується із доводами сторони захисту про те, що дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 111-2 КК України - пособництво державі-агресору, оскільки кримінальна відповідальність за пособництво державі-агресору була впроваджена Законом України № 2198-IX від 14 квітня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки». Тобто кваліфікувати дії особи за ст. 111-2 КК України, які пов`язані із реалізацію чи підтримкою рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільний збір, підготовку та/або передачу матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора можливо тільки за умови, якщо вони вчинені з 14 квітня 2022 року.

Як вже зазначав суд вище, ОСОБА_5 вчинив умисні дії у період початку квітня 2022 року, але не пізніше 09.04.2022, тобто у період, коли кримінальна відповідальність за такий вид злочинних дій ще не була впроваджена, тому, спираючись на ст.. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, колегія суду відкидає доводи захисника у повному обсязі.

Так, вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що всі досліджені докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні колабораційної діяльності, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.

Окремо колегією суддів встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Про час та дату всіх судових засідань ОСОБА_5 повідомлявся у передбачений законом спосіб через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр», оголошення про його виклик також публікувались на офіційному веб-сайті судової влади України.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 7 ст. 111-1 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

При призначенні ОСОБА_5 покарання колегія суддів згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, які згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, мешкає на тимчасово окупованій території України.

Окремо колегія суддів враховує, що на момент вчинення злочину у вигляді колабораційної діяльності ОСОБА_5 займав посаду у правоохоронному органі України -Бердянському районному відділі поліції ГУНП у Запорізькій області, за місцем служби характеризувався посередньо, присягав вірно служити Українському народові, однак зрадив присязі, через що був звільнений із служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення 23.05.2022.

На підставі викладеного, беручи до уваги обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину, який був ним вчинений у період дії в Україні воєнного стану, та його тяжкість, враховуючи дані біографії обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами. Підстав для застосування ст.. 69 КК України колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та в правоохоронних органах з конфіскацією усього особистого майна, так як вказане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, який пов`язаний із зайняття ним посади в незаконно створеному правоохоронному органі, на підставі ст. 54 КК, колегія суддів вважає необхідним позбавити останнього спеціального звання - «майор поліції».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк тринадцять років з позбавленням права обіймати посади в органах влади та в правоохоронних органах на строк тринадцять років із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст.. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання - «майор поліції».

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 : транспортний засіб марки «ММВЗ МИНСК 311211 125», № двигуна НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_4 , червоного кольору, 1991 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 ; транспортний засіб марки «CHEVROLET LACETTI 1598», № двигуна НОМЕР_6 , № кузова НОМЕР_7 , оранжевого кольору, 2008 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_8 , , накладений на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2022, залишити без змін до фактичного виконання вироку суду в частині конфіскацій майна обвинуваченого.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення надіслати захиснику у порядку аб. 6 ч.3 ст. 323 КПК України та вручити прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2