Справа №: 398/3094/22
провадження №: 1-кп/398/138/23
УХВАЛА

Іменем України

"16" травня 2023 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відео конференції);

представника потерпілої ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000818 від 27.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000818 від 27.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На адресу суду 15.05.2023 року від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор посилаючись на вагомість доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, характер кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, та наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої ст. 177 КПК України. А саме, що обвинувачений може ухилятись вiд кримiнальної вiдповiдальностi шляхом переховування, в даному випадку від суду, шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всi можливостi та засоби. Зазначає, що місце проживання обвинуваченного занаходиться за межами Кіровоградської області, а саме в місті Кременчук Полтавської області. Зважаючи на особливості режиму воєнного стану, який діє на території України з 28.02.2022, та ведення бойових дій на окремих у т.ч. тимчасово окупованих територіях, обмежують органи влади та правоохоронні органи в можливості у повній мірі виконувати свої функції, зокрема, щодо здійснення контролю за виконанням обвинуваченим своїх обов`язків, насамперед у випадку застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Вказана обставина являється такою, що об`єктивно підтверджує вказаний ризик, який станом на сьогодні не зменшився і продовжує існувати, а міра запобіжного заходу непов`язана з триманням під вартою об`єктивно не зможе запобігти настанню цього ризику та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Крім того, при розгляді клопотання, звертає увагу суду на відношення ОСОБА_5 до пред`явленого обвинувачення, який вину не визнав, а лише підтвердив факт перебування за кермом автомобіля, яким було здійснено наїзд на працівником поліції та на якого на момент ДТП було покладено важливі, з огляду на військову агресію рф, обов`язки у вигляді здійснення контрольно-пропускного режиму на КПП «Пост №2», що є реальною ознакою справного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистою свободи обвинуваченого. При цьому необхідно оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_5 , та визнати за реальну небезпеку можливість його ухилення від суду при більш м`якому запобіжному заході аніж тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу тримання обвинуваченого під вартою. З огляду на викладене, просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та надали письмове клопотання про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, оскільки обвинувачений не має наміру ухилятись від суду. Зазначають, що з метою постійного перебування обвинуваченого саме на території Олександрійського району Кіровградської області дружина обвинуваченого орендувала частину житлового приміщення, де вони будуть проживати разом, на підтвердження чого надавали суду договір оренди житлового приміщення. Також звертає увагу суду на те, що ДТП відбулося на неосвітленому відрізку дороги поза межами населеного пункту. Під час судового розгляду було досліджені письмові докази, які чітко вказують на те, що ОСОБА_5 чітко дотримався ПДР. ДПТ сталося через встановлення з порушенням норм ПДР та державних стандартів невстановленими слідством особами дорожніх знаків, невиконання вимог яких інкримінується ОСОБА_5 . Також просить врахувати що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні неумисного злочину, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, добре характеризується за місцем роботи та проживання, має немолодий вік (58) років, та має певні проблеми зі здоров`ям, а тому є всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходи у виді домашнього арешту.

Представник потерпілої особи - ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечувала щодо зміни обраного запобіжного заходу на домашній арешт.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Згідно ч.1,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.10.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під ватрою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

При продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вчинення якого, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Обвинувачений раніше не судимий, одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, яке знаходиться за межами Кіровоградської області.

Враховуючи викладене, суд вважає, що усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що він може ухилятись від суду, тобто без перешкод залишити своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню. Суд звертає увагу, що з часу закінчення досудового розслідування і направлення обвинувального акту до суду, обвинувачений постійно змінює свою позицію і ставлення до інкримінованого йому злочину, від часткового визнання своєї провину до її заперечення в повному обсязі. Окрім того, існування ризику, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду додатково підвищується військовою агресією російської федерації проти України, та дією на всій території України воєнного стану. І у разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль правоохоронних органів за поведінкою обвинуваченого, який фактично зареєстрований і проживає на території іншої області. Щодо аргументів обвинуваченого та його захисника про можливість його проживання в орендованій його дружною частини будинку, що розташований на території Олександрййського району, слід зазначити що це не може запобігти заявленому ризику та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а посилання на недоведеність обґрунтованості обвинувачення наразі є предметом судового розгляду та безпосередньому дослідженню вказаних доказів у кримінальному провадженні.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд зазначає, що застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, оскільки у кримінальному провадженні, наявні наслідки у вигляді смерті особи, яка на момент ДТП виконувала важливі, з огляду на військову агресію рф, обов`язки у вигляді здійснення контрольно-пропускного режиму на КПП «Пост №2», що є реальною ознакою справжнього суспільного інтересу, а отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, відтак у задоволенні відповідного клопотання сторони захисту слід відмовити.

Отже, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, його характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який є особою працездатного віку, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, суд вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання суду на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, тому згідно п.2 ч. 4 ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суддя має право не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст.31,35,177, 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, починаючи з 16.05.2023 року до 14.07.2023 року, включно.

По справі оголосити перерву до 13:00 год. 01 червня 2023 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1