КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.07.2023 задоволено клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 27.06.2023 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання працівника відділу зовнішньоекономічних відносин ТОВ «Фірма «Новофарм-Біосинтез» ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: блокнот з чорновими записами; диск CD-R 700 MB помаранчевого кольору у пакеті з написом « ОСОБА_7 »; копії особистих документів ОСОБА_7 , на 12 арк.; фінансова документація ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» за 2021, 2022, 2023 роки, на 34 арк.; протоколи загальних зборів учасників ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» та зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Новофарм-Біосинтез», на 36 арк.; митні декларації, на 2 арк.; чорнові записи, на 12 арк.; перепустка №37 ОСОБА_7 у вигляді пластикової карти з № 02902335; ноутбук HP ProBook 450 G4 Prod ID Y8A32EA#ACB S/N# 5CD6472K3L.

______________________________________________________________________________

Справа № 761/23580/23 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4907/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою повернути тимчасово вилучене майно.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказував на те, що слідчим суддею, в порушення вимог ст. 376 КПК України, прилюдно не проголошено судове рішення.

Вилучені під час обшуку речі та документи, відповідно до ч. 1 ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України, мають статус тимчасово вилученого майна.

Органом досудового розслідування вилучено майно, всупереч вимог абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, без прямого дозволу на вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, наданого ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.

На переконання захисника, визначений законом строк для постановлення ухвали про арешт тимчасово вилученого майна сплив 05.07.2023, а тому відсутні підстави для накладення арешту на раніше зазначене майно та воно підлягає негайному поверненню його володільцю.

Вилучені у ході обшуку речі та документи використовуються у правомірній господарській (підприємницькій) діяльності.

Слідчим суддею, всупереч вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, не враховано співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагне досягти сторона обвинувачення, чим фактично ускладнено здійснення підприємствами законної господарської діяльності.

Крім того, захисник вказував на те, повний текст оскаржуваної ухвали складено 27.07.2023, та цього ж дня з ним ознайомився представник власника майна, у зв`язку із чим строк апеляційного оскарження підлягає поновленню.

ОСОБА_7 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомила та клопотань про відкладення судового засідання не подавала.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності власника майна.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто 20.07.2023 у присутності ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 . При цьому оскаржувану ухвалу проголошено цього ж дня у відсутності учасників судового провадження.

Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали у справі відсутні.

Як зазначено захисником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , та підтверджується даними наявної в матеріалах справи розписки (а.с. 141), копію оскаржуваної ухвали захисником отримано 27.07.2023, тоді як 30.07.2023 подано апеляційну скаргу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000223 від 08.03.2023 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим з боку російської федерації підривної діяльності проти України, з метою завдати шкоди Україні, діючи умисно, не зважаючи на встановлену Законом України №2198-ІХ від 14.04.2022 кримінальну відповідальність за свої дії, про яку йому було відомо, свідомо став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України - допомоги (пособництва) державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 в інтересах країни-агресора здійснюється ведення фінансово-господарської діяльності на території України, яка полягає у зборі, підготовці та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, а саме у наданні послуг та постачанні лікарських препаратів у інтересах комерційних компаній та компаній військово-промислового комплексу російської федерації.

Так, ОСОБА_9 являється директором та співзасновником комерційного підприємства ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез», (, зареєстроване за адресою: Житомирська область, м. Звягель, вул. Житомирська, буд. 38), яке здійснює промислове та контрактне виробництво лікарських засобів, а також проводить випробування якості лікарських засобів і вихідної сировини відповідно до галузі атестації у фізико-хімічній та мікробіологічних лабораторіях підприємств.

28.06.2023 о 02 год. 58 хв. ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі агресору (пособництві) з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, з правою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Як убачається із матеріалів судового провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.07.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання працівника відділу зовнішньоекономічних відносин ТОВ «Фірма «Новофарм-Біосинтез» ОСОБА_7 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно даних протоколу обшуку від 27.06.2023, складеного слідчим 1 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_10 , цього ж дня у ході обшуку у двохкімнатній квартирі, чотирьох поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання працівника відділу зовнішньоекономічних відносин ТОВ «Фірма «Новофарм-Біосинтез» ОСОБА_7 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , виявлено та вилучено майно, а саме: блокнот з чорновими записами; диск CD-R 700 MB помаранчевого кольору у пакеті з написом « ОСОБА_7 »; копії особистих документів ОСОБА_7 , на 12 арк.; фінансова документація ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» за 2021, 2022, 2023 роки, на 34 арк.; протоколи загальних зборів учасників ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» та зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Новофарм-Біосинтез», на 36 арк.; митні декларації, на 2 арк.; чорнові записи, на 12 арк.; перепустка №37 ОСОБА_7 у вигляді пластикової карти з № 02902335; ноутбук HP ProBook 450 G4 Prod ID Y8A32EA#ACB S/N# 5CD6472K3L.

Постановою слідчого 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 від 28.06.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000223 від 08.03.2023 майно, у тому числі: блокнот з чорновими записами; диск CD-R 700 MB помаранчевого кольору у пакеті з написом « ОСОБА_7 »; копії особистих документів ОСОБА_7 , на 12 арк.; фінансова документація ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» за 2021, 2022, 2023 роки, на 34 арк.; протоколи загальних зборів учасників ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» та зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Новофарм-Біосинтез», на 36 арк.; митні декларації, на 2 арк.; чорнові записи, на 12 арк.; перепустка №37 ОСОБА_7 у вигляді пластикової карти з № 02902335; ноутбук HP ProBook 450 G4 Prod ID Y8A32EA#ACB S/N# 5CD6472K3L.

03.07.2023 прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням 28.06.2023, в якому просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 27.06.2023 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання працівника відділу зовнішньоекономічних відносин ТОВ «Фірма «Новофарм-Біосинтез» ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: блокнот з чорновими записами; диск CD-R 700 MB помаранчевого кольору у пакеті з написом « ОСОБА_7 »; копії особистих документів ОСОБА_7 , на 12 арк.; фінансова документація ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» за 2021, 2022, 2023 роки, на 34 арк.; протоколи загальних зборів учасників ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» та зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Новофарм-Біосинтез», на 36 арк.; митні декларації, на 2 арк.; чорнові записи, на 12 арк.; перепустка №37 ОСОБА_7 у вигляді пластикової карти з № 02902335; ноутбук HP ProBook 450 G4 Prod ID Y8A32EA#ACB S/N# 5CD6472K3L.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.07.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 27.06.2023 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання працівника відділу зовнішньоекономічних відносин ТОВ «Фірма «Новофарм-Біосинтез» ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: блокнот з чорновими записами; диск CD-R 700 MB помаранчевого кольору у пакеті з написом « ОСОБА_7 »; копії особистих документів ОСОБА_7 , на 12 арк.; фінансова документація ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» за 2021, 2022, 2023 роки, на 34 арк.; протоколи загальних зборів учасників ТОВ ФІРМА «Новофарм-Біосинтез» та зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Новофарм-Біосинтез», на 36 арк.; митні декларації, на 2 арк.; чорнові записи, на 12 арк.; перепустка №37 ОСОБА_7 у вигляді пластикової карти з № 02902335 ; ноутбук HP ProBook 450 G4 Prod ID Y8A32EA#ACB S/N# 5CD6472K3L.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на арешт на майно, тимчасово вилучене 27.06.2023 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання працівника відділу зовнішньоекономічних відносин ТОВ «Фірма «Новофарм-Біосинтез» ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження №0000223 від 08.03.2023, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучені речі, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим суддею, в порушення вимог ст. 376 КПК України, прилюдно не проголошено судове рішення, ретельно перевірялося колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

Як убачається із даних журналу судового засідання від 20.07.2023 (а.с. 134), слідчим суддею ОСОБА_8 після виходу із нарадчої кімнати у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва о 12 год. 03 хв. проголошено ухвалу. При цьому, як убачається із викладених у журналі відомостей, учасники судового провадження не прибули, у зв`язку із чим технічна фіксація проголошення судового рішення не здійснювалась згідно вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Колегією суддів не встановлено недотримання слідчим суддею вимог ст. 376 КПК України при проголошенні судового рішення.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, відсутність диску та ноутбуку у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.06.2023 про дозвіл на обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Посилання захисника на порушення органом досудового розслідування вимог ст. 168 КПК України, не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання, з огляду на те, що вилучений диск та ноутбук можуть містити відомості, які мають значення для подальшого досудового розслідування, а також необхідність їх детального огляду та призначення відповідних судових експертиз.

Порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання про арешт майна вочевидь є недотриманням вимог КПК України, проте, на переконання колегії суддів, таке порушення саме по собі не може бути безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді, а тому доводи апеляційної скарги захисника у цій частині є безпідставними.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на те, що вилучені у ході обшуку речі та документи використовуються у правомірній господарській (підприємницькій) діяльності, не спростовують правильність висновків слідчого судді на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження, проте підлягаютьвстановленню і перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3