Справа № 134/219/21
Провадження №11-кп/801/214/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацюючий, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 185 КК України з призначенням покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1(один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ухвалено обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 13.12.2022.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1144,15 (одна тисяча сто сорок чотири ) гривень 15 копійок витрат на залучення експерта під час досудового розслідування кримінального провадження.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 6000,00 (шість тисяч ) гривень витрат на правову допомогу.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 29.12.2020 близько 19 години перебував у приміщенні житлового будинку ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом розпивали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_7 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин влаштував суперечку та з метою заподіяння тілесних ушкоджень, сидячи за столом напроти ОСОБА_8 , кулаком правої руки наніс один удар в голову, а саме по обличчю зліва. Після цього кулаком лівої руки наніс удар в голову з правого боку. На це ОСОБА_8 натягнув на голову свою куртку і почав закриватись. Тоді ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_8 та взяв його ззаду за комір куртки, кинув на підлогу та поволік до іншої кімнати. Коли ОСОБА_8 лежав на підлозі то ОСОБА_7 декілька разів вдарив взутою ногою в область грудей та після цього наносити удари припинив.

Згідно висновку судової медичної експертизи №1 від 05.01.2021 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і саден тім`яної ділянки голови зліва, крововиливу під білкову оболонку лівого ока, синців обличчя, закритих переломів 8-го ребра справа і 4,11 ребер зліва. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів), до яких відносяться руки людини, 3-5 діб від часу обстеження (03.01.21 р.), можливо 29.12.2020.

Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і саден тім`яної ділянки голови зліва, крововиливу під білкову оболонку лівого ока, синців обличчя відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 8-го ребра справа і 4,11 ребер зліва відносяться до середнього ступеню тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я більше як 21 доба.

Надалі ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 , втратив свідомість, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що за ним ніхто не спостерігає умисно, з корисливих мотивів, таємно вчинив крадіжку із кишень куртки, в яку був вдягнений ОСОБА_8 , належного останньому бувшого у користуванні мобільного телефону «Nokia 106 ТА-1114» вартістю 396,67 грн., а також грошей в сумі 1400 гривень. Заволодівши викраденим з місця події зник.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винуватості у інкримінованому йому кримінальних правопорушеннях, порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухваленні нового вироку, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 3 років обмеження волі, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувачений свою вину у вчиненні скоєних ним кримінальних правопорушень не визнав, шкоди потерпілому не компенсував та вибачення у нього не попросив, кримінальні правопорушення вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що дає всі підстави вважати про відсутність каяття ОСОБА_7 . Крім того, він вже був засуджений за умисні корисливі кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України та після закінчення іспитового строку за попереднім вироком вже через три місяці вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

Також, наразі відносно ОСОБА_7 у суді першої інстанції перебуває кримінальне провадження за ч.2 ст. 186 КК України, подія кримінального правопорушення відбулась в період притягнення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати за відсутністю події кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 122 КК України.

Вважає, що вирок побудований на припущеннях та недопустимих доказах.

Так, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що всупереч глави 25 КПК України, досудове розслідування кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України проводилось не уповноваженим органом, таким чином суд неправильн о застосував кримінальний закон та не застосував кримінальний закон, який необхідно було застосувати.

Про нанесення потерпілому тілесних ушкоджень органами досудового розслідування не заявлялось жодного свідка, а покази допитаних в суді свідків спотворені судом, жоден з них не показав суду про крадіжку мобільного телефону та грошей, в їх показах мова йде про зникнення телефону.

Оголошення підозри ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України проводилось у Вінницькій установі виконання покарань №1 без участі захисника, що є істотним порушенням прав обвинуваченого.

Суд першої інстанції неприпустимо залишив без розгляду клопотання захисника про призначення та проведення комісійної судово-медичної експертизи.

Заява потерпілого, яка стала підставою для початку досудового розслідування, не відповідає змісту ст. 478 КПК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України побудоване лише на висновку Томашпільського СМЕ, який є суперечливим та необґрунтованим, натомість органами досудового розслідування судово-медична експертиза не призначалась і не проводилась.

Потерпілий ОСОБА_8 самостійно проходив медичне обстеження у приватній клініці, що не відповідає вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, подану в його інтересах захисником ОСОБА_10 , заперечивши проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, заперечивши проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу потерпілого та прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково, а у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого відмовити.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, на переконання колегії суддів, повністю знайшла своє підтвердження винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 122 КК України.

Так, про доведеність вини обвинуваченого свідчать наступні докази.

Показання потерпілого ОСОБА_8 , дані ним в судовому засіданні, де він розповів обставини вчинення обвинуваченим відносно нього кримінальних правопорушень, повністю співпадають з його поясненнями, даними під час досудового розслідування кримінального провадження.

Показання свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що ОСОБА_8 про обставини його побиття йому розповів. Він бачив ОСОБА_8 дуже побитого, обличчя його було в крові, були синяки. Одяг на ньому був брудний та в попелі, коли зайшов у будинок до ОСОБА_8 , то побачив, що все у ньому перекинуто та побито. Потерпілий скаржився на сильні болі ребер, руки та що йому не дає дихати.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що 30 грудня 2020 року у магазин, де вона працює продавцем, заходив обвинувачений ОСОБА_7 кілька разів купувати пиво, цигарки та інші продукти, кожна покупка була до 100 гривень. При цьому він перебував у стані легкого алкогольного сп`яніння, саден та подряпин у нього не було.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що 30 грудня 2020 року приблизно о 10:00 год. вона бачила, як з будинку вийшов ОСОБА_8 , він був весь побитий, в брудному одязі.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що бачив ОСОБА_7 29 грудня. Той був у нетверезому стані, погрожував йому, а 30 грудня приходив до нього в обід і був в стані алкогольного сп`яніння, погрожував йому та його дружині.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він був присутній при огляді домоволодіння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілий був побитий, у нього був напухлий ніс та очі, також була кров на обличчі, при цьому він вказував, що його побив ОСОБА_7 . В будинку ОСОБА_7 було вилучено куртку темного кольору, на якій були бурі плями та телефон, який валявся розряджений біля вікна.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що з працівниками поліції поїхав до будинку потерпілого. Бачив, що у хаті бардак, у ОСОБА_8 був синець під оком, йшов він сам, чи була у нього кров, не пам`ятає.

Також вина ОСОБА_7 підтверджена поясненнями інших свідків, експерта та письмовими доказами, зокрема, протоколами прийняття заяви про вчинені кримінальні правопорушення ОСОБА_8 , заявою потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, дозволом на обшук, заявою ОСОБА_17 про добровільну видачу телефону, висновком експерта № СЕ 19/102-21/349-ТР від 15.01.2021 про проведення судово товарознавчої експертизи, яким встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia» 106 ТА-1114 станом на 29.12.2020 становила 396,67 грн. (триста дев`яносто шість гривень 67 копійок); висновком судово медичного експерта № 1 від 05.01.2021, яким встановлено, що у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і саден тім`яної ділянки голови зліва, крововиливу під білкову оболонку лівого ока, синців обличчя, закритих переломів 8-го ребра справа і 4,11 ребер зліва. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів), до яких відносяться руки людини, 3-5 діб від часу обстеження (03.01.21 р.), можливо 29.12.2020. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і саден тім`яної ділянки голови зліва, крововиливу під білкову оболонку лівого ока, синців обличчя відносяться до легкого ступеня тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 8-го ребра справа і 4,11 ребер зліва відносяться до середнього ступеню тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я більше як 21 доба.

Ці та інші докази, досліджені судом в ході розгляду кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.

Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 та ч.1 ст. 122 КК України.

Розслідуючи у одному провадженні кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 185 КК України та кримінальне провадження, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, слідчим правила підслідності порушені не були.

У вироку суд вірно вказав, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено у відповідності до ст. 278 КПК України, істотних порушень КПК України слідчим та прокурором при цьому допущено не було, наявність скарг на дії слідчого, прокурора під час досудового розслідування судом не встановлено.

Твердження захисника про те, що суд першої інстанції неприпустимо залишив без розгляду його клопотання про призначення та проведення комісійної судово-медичної експертизи не заслуговують на увагу, оскільки суд аргументовано відмовив у задоволенні такого клопотання з тих підстав, що висновок судово-медичної експертизи №1 від 05.01.2021 складений відповідно до Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи від 17.01.1995.

Висновок судово-медичної експертизи підготовлений експертом ОСОБА_18 , який попереджався про кримінальну відповідальність та зроблений не лише на підставі наданих медичних документів ОСОБА_8 , а й в ході проведення експертизи був оглянутий потерпілий, а тому твердження захисника про те, що потерпілий ОСОБА_8 самостійно проходив медичне обстеження у приватній клініці, що не відповідає вимогам КПК України, є необґрунтованими.

Вважати заяву потерпілого, яка стала підставою для початку досудового розслідування, такою, що не відповідає змісту ст. 478 КПК України, підстав немає.

Щодо інших аргументів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Призначивши ОСОБА_7 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, від відбування яких звільнив обвинуваченого з випробуванням, суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вимог ст. ст. 50,65 КК України.

Згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання,

з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання

вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими

особами.

Вiдповiдно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне

правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатне для її

виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд,

призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого

кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують

та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови

Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатне для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом вірно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, що його обтяжує вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілого про міру покарання, який покладався на розсуд суду, а також висновок органу пробації, який вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Проте залишено поза увагою те, що обвинувачений вину не визнав, матеріальної та моральної шкоди потерпілому не відшкодував, вибачення у потерпілого не попросив. Крім цього, згідно довідки-характеристики, виданої виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області ОСОБА_7 за час проживання на території Городківської сільської ради зарекомендував себе з незадовільної сторони: він зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок та спокій громадян, на міри громадського та адміністративного впливу не реагує, крім того, він раніше був судимий, хоча судимість погашена, проте цю обставину також слід враховувати як характеризуючу.

Дане вказує на кримінальну спрямованість обвинуваченого та небажання виправлятись.

Разом з тим, згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На дотримання даних вимог та зважаючи на молодий вік обвинуваченого, а також перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі, про що просить в апеляційній скарзі потерпілий, буде надто суворим.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі без застосування ст. 75 КК України і таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів та відповідатиме роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 185 КК України у виді одного року обмеження волі;

-за ч.1 ст. 122 КК України у виді 2 років обмеження волі та відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань остаточно у виді трьох років обмеження волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня прибуття ОСОБА_7 до виправного центру та постановлення його на облік.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4