УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року

м. Київ

Справа № 932/7808/22

Провадження № 51 - 4631 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2023 року,

встановив:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня

2023 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 384 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і на неї покладено відповідні обов`язки.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2023 року ОСОБА_4 його апеляційну скаргу повернуто на підставі ст. 399 ч. 3 п. 2 КПК України.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду від 15 травня 2023 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що зазначений вирок містить твердження про вчинення ним якихось протиправних дій, що істотно порушує основні засади кримінального провадження та є безпосереднім втручанням в його права, які закріплені ст. 62 Конституції України.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

Відповідно до ст. 370, ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Апеляційна скарга повертається, якщо: особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу; апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ст. 399 ч. 3 КПК України).

Положеннями ст. 393 КПК України передбачений вичерпний перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Пункт 10 частини першої статті 393 КПК України встановлює право інших осіб, не включених до переліку пунктів 1 - 9-2 частини 1 статті 393 КПК України, на апеляційне оскарження рішень суду першої інстанції у випадках, передбачених цим Кодексом.

Висновок щодо застосування норми права щодо оскарження особою рішення суду у провадженні, в якому вона не визнана учасником, сформульовано в постанові Верховного Суду України від 03 березня 2016 року, де зазначено, що відсутність у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 цього Кодексу.

З матеріалів провадження та копій судових рішень вбачається, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 384 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і на неї покладено відповідні обов`язки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2023 року ОСОБА_4 апеляційну скаргу повернуто на підставі ст. 399 ч. 3 п. 2 КПК України.

При поверненніОСОБА_4 апеляційної скаргиапеляційний суд виходив із наступного.

За наявними матеріалами ОСОБА_4 не є учасником кримінального провадження щодо ОСОБА_5 та не має будь-якого процесуального статусу, а отже не є особою, яка має право на оскарження даного вироку відповідно до вимог КПК України.

Апеляційний суд також вказав і про відсутність підстав для висновку про те, що оскаржуваним вироком вирішені питання про будь-які права та обов`язки ОСОБА_4 . При цьому апеляційний суд зазначив, що за змістом вироку відомості, на які посилається ОСОБА_4 , а саме на те, що показання

ОСОБА_5 про вчинення батьком ОСОБА_6 , тобто ним, тиску на обвинувачену та висловлення на її адресу погроз, не зазначені при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які визнані судом доведеними, натомість вони вказані лише як частина показань ОСОБА_5 в суді першої інстанції і суд не зробив будь-яких висновків щодо їх достовірності у цій частині. Таким чином, вироком суду першої інстанціївід 30 березня 2023 року щодо

ОСОБА_5 не вирішувались питання про будь - які права та обов`язки ОСОБА_4 .

Апеляційним судом також зазначено, що вирок не може бути виправлений в апеляційному порядку в частині викладеного у ньому змісту показань обвинуваченої, оскільки за правилами ст. 374 ч. 3 п. 2 КПК України в мотивувальній частині обвинувальному вироку докази, зокрема показання, викладаються у тому виді, в якому вони були надані, що і має місце у даному випадку.

Отже, висновок апеляційного суду про те, щоапеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу, є обґрунтованим.

Апеляційний суд виконав вимоги процесуального закону та керуючись ст. 399 ч. 3 п. 2 КПК України повернув апеляційну скаргу особі, яка за встановлених обставин не має права подавати апеляційну скаргу відповідно до ст. 393 КПК України.

За таких обставин, доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо порушення судом апеляційної інстанції вимог КПК України є безпідставними.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 418, 419 КПК України.

Пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Враховуючи викладене, з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 травня

2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3