Номер провадження: 11-кп/813/1513/23
Справа № 495/2975/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 31.03.2023 у к/п № 0000005 від 10.01.2023 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старосілля Саратського району Одеської обл., громадянина України, проживаючого за адрсеою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 09.01.2023 приблизно о 15:30 год., знаходячись на території приватного підприємства «Днестр», розташованого за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Салгани, вул. Шабська, 13, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , підійшов до нього та умисно наніс один удар фрагментом арматури в тім`яну ділянку голови потерпілого ОСОБА_9 та один удар в лоб потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинив останньому наступні тілесні ушкодження: в тім`яній ділянці голови - вертикальна рана довжиною 5,5 см із садненими краями на ширину 1,0 см. зі слідами хірургічних швів, в центральній частині лобу - вертикальна рана довжиною 4,5 см. із садненими краями на ширині 1,0 см., чим спричинив тілесні ушкодження які, відповідно п.п. 2.3.2, 2.3.3. та п 4.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України, від 10.01.1995, відносяться до легких тілесних ушкодженнь, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 , правильності кваліфікації його дій, вважає, що оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що покарання у виді громадських робіт не може бути застосоване до осіб, які досягли пенсійного віку, водночас обвинувачений ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального проступку досяг пенсійного віку.

Посилаючись на викладене, прокурор ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та вважати ОСОБА_8 засудженим та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Виключити з мотивувальної частини вироку врахування можливості судом призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт. В іншій частині вирок залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 не з`явились, незважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце судового засідання, жодних клопотань до суду не надавали, у зв`язку із чим, колегія суддів з`ясувавши думку прокурора, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 та просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону не відповідає.

Так, суд 1-ої інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 381, 382 КПК України, врахувавши те, що обвинувачений ОСОБА_8 не оспорює встановлені під час дізнання обставини, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку, дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення вироку у спрощеному поряду (без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження).

Враховуючи те, що висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку та правильність кваліфікації його дій судом 1-ої інстанції за ч. 2 ст. 125 КК України ніким із учасників кримінального провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

При призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд 1-ої інстанції зазначив, що враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем проживання, його вік, стан здоров`я, а також те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальний проступок, щиро розкаявся в скоєному, вважав за можливе призначити покарання у виді громадських робіт.

Проте, апеляційний суд погоджується із доводами прокурора ОСОБА_7 щодо допущення судом 1-ої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Водночас, ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Так, з матеріалів справи вбачається, зокрема ксерокопії паспорту громадянина України (а.с. 50), ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. ухвалений - 31.03.2023, тобто на момент винесення оскаржуваного вироку ОСОБА_8 досяг пенсійного віку - 60 років.

Однак, зазначена обставина судом 1-ої інстанції врахована не була та стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 судом застосовано покарання, яке в силу ст. 61 КК України не може бути застосовано.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом 1-ої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами від 150 до 240 годин або виправними роботами на строк до 1 року, або арештом на строк до 6 місяців, або обмеженням волі на строк до 2-х років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, характеристику обвинуваченого, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції підлягає зміні, в частині призначення покарання з викладених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 31.03.2023, яким ОСОБА_8 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - змінити, в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4