Справа № 627/721/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутськ кримінальне провадження №0000543 від 19.11.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Колонтаїв Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, військовозобов`язаного, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України -

В С Т А Н О В И В:

18.11.2017 року, близько 18 год. 50 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210990», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині поблизу будинку №145 на вул. Центральній в с. Колонтаїв Богодухівського району (колишній Краснокутський район) Харківської області, у напрямку м. Полтави, на прямій, мокрій асфальтобетонній дорозі для двох напрямків руху, під час дощу, в темний час доби, із включеним ближнім світлом фар, будучи засліпленим зустрічним вантажним автомобілем, діючи необережно, проявив злочинну недбалість, не переконався в тому, що його дії будуть безпечними і не створять небезпеки іншим учасникам руху, здійснив маневр праворуч на узбіччя, де в цей час в попутному напрямку рухалася ОСОБА_12 , чим грубо порушив вимоги п. п. 10.1, 19.3 Правил дорожнього руху, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/121-22/8066-IT від 16.08.2022:

п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.;

п.19.3 У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.

В результаті чого ОСОБА_7 здійснив наїзд передньою частиною кузова автомобіля на пішохода ОСОБА_12 внаслідок чого заподіяв останній наступні тілесні ушкодження: - гостру закриту черепно мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забійно-рваної рани голови, синців та саден обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х неділь (21 день) ( п. 2.2.3 «Правил..»); - уламковий перелом ліктьової кістки зі зміщенням уламків, перелом голівки малогомілкової кістки, перелом кісток таза, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії ушкоджень середньої тяжкості, за ознаками тривалого розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів (більше, ніж 21 день) (п.2.2.2 «Правил..»); - закриту тупу травму живота у вигляді розриву селезінки, розриву печінки, крововиливу у черевну порожнину, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою загрози для життя (пп.2.1.1.а; 2.1.2.; 2.1.3.к «Правил..»).

Порушення вимог п. 10.1, п.19.3 Правил дорожнього руху, які відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/121-22/8066-IT від 16.08.2022 року, знаходяться у причинному зв`язку із подією, виразились у тому, що ОСОБА_7 , у даній дорожньо-транспортній ситуації не врахував дорожню обстановку, при повному засліпленні його світлом фар зустрічного автомобіля повинен був зупинити керований ним транспортний засіб, не змінюючи смуги руху та не виїжджаючи за межі автодороги на узбіччя, яке, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, не призначено для руху транспортних засобів.

У дорожній обстановці, яка склалася, ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання ним вимог п. 10.1, п. 19.3 Правил дорожнього руху.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні - злочині за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, обставини справи викладені у обвинувальному акті підтвердив. Пояснив, що 18.11.2017 року, приблизно о 18:00 год., у с. Колонтаїв Богодухівського району Харківської області, він сів за кермо свого автомобіля марки «ВАЗ 210990» і поїхав до кафе, з метою придбати сигарети, де, погодившись на пропозицію знайомих, випив пиво в кількості 500 мл, після чого, повернувся за кермо свого автомобіля, та поїхав у напрямку дому. У дорозі обвинувачений був засліплений світлом фар зустрічного вантажного автомобіля, що змусило ОСОБА_7 змінити траєкторію руху свого транспортного засобу, та виїхати правими колесами автомобіля на праве узбіччя, після чого, останній, почувши глухий удар по кузову свого автомобіля, вимушений був зупинитися, та, вийшовши із салону автомобіля, побачив лежачу на правому узбіччі жінку, яку, як він зрозумів, зачепив своїм автомобілем. Після чого ОСОБА_7 зі свого мобільного телефону викликав для потерпілої карету швидкої допомоги. Запевнив суд, що жалкує про вчинене, у скоєному щиро розкаюється, неодноразово просив пробачення у потерпілої, відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду, надалі подібної поведінки не допускатиме, просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання, у якому зазначила, що від заявленого цивільного позову відмовляється, оскільки на момент подання даного клопотання обвинувачений відшкодував їй моральну та матеріальну шкоду, претензій до нього не має. При ухваленні вироку по даному кримінальному провадженню просить суд врахувати характеризуючи матеріали щодо обвинуваченого, сімейні обставини, наявність на утриманні у нього неповнолітніх дітей та те, що обвинувачений відшкодував їй спричинену внаслідок ДТП шкоду, розкаявся та вибачився перед нею, просить призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі. Зазначила, що не має можливості через стан здоров`я брати участь у судових засідання, тому просила суд здійснювати розгляд даного кримінального провадження без її участі.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілої, повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_12 тяжке тілесне ушкодження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає, відповідно до ст. 66 КК України, його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та усвідомленні негативних наслідків, що настали, про що особисто зазначив у судовому засіданні;активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільно брав участь у проведенні слідчих дій, після зізнання у вчиненні кримінального правопорушення, не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінального правопорушення; добровільне відшкодування шкоди, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду, про що потерпіла зазначила у своєму клопотанні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до висновку, викладеному у досудовій доповіді, ризик вчиненняОСОБА_7 повторного правопорушення оцінюється як середній, його виправлення без позбавлення волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства; у випадку призначення судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, орган пробації вважає за доцільне покласти на ОСОБА_7 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з наступними її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Крім того, відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

На виконання наведених вимог закону щодо призначення покарання, суд, обговорюючи питання про строк та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховує тяжкість вчиненого, враховує наслідки у виді завдання потерпілій особі тяжких тілесних ушкоджень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, які є виключно позитивними та свідчать, що останній не є особою, небезпечною для суспільства.

Також, суд бере до уваги той факт, що злочин, вчинений ОСОБА_7 , є злочином з необережності, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а саме, що до теперішнього часу останній не допускав протиправної поведінки, вибачився перед потерпілою, відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду - отже вжив усіх можливих заходів, направлених на усунення наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд із наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди), наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, а саме: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, враховуючи обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, той факт, що моральна шкода в сумі 150000 грн. обвинуваченій відшкодована, думку потерпілої ОСОБА_12 , яка претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, та в своєму письмовому клопотанні просила суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого, з урахуванням думки прокурора, захисника та потерпілої, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання, суд враховує ставлення ОСОБА_7 до допущених порушень, його водійський стаж, відсутність відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення на транспорті. В той же час, суд враховує обставини дорожньо-транспортної пригоди, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, бере до уваги, що будь-яких документів, які б свідчили про те, що життєдіяльність ОСОБА_7 з використанням автомобіля і позбавлення права керування транспортним засобом може поставити у скрутне становище його або членів його родини, суду не надано.Водночас, суд бере до уваги факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання. З огляду на ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, з урахуванням наведеного, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

21.11.2022 року потерпіла ОСОБА_12 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом (ушкодженням здоров`я), завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 27.04.2023 року провадження у справі в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом (ушкодженням здоров`я), завданої внаслідок кримінального правопорушення закрито, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_12 від позову.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати, пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи №4208від 31.07.2018, складають 5720грн. 00 коп., та підлягають стягненню із ОСОБА_7 на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса; судової транспортно - трасологічної експертизи №28212/28639від 23.01.2019, складають 6435грн. 00 коп., та підлягають стягненню із ОСОБА_7 на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-22/8066-ІТ від 16.08.2022, складають 2265грн. 36 коп., та підлягають стягненню із ОСОБА_7 на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 394, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 /два/ роки, якщо останній протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 23.05.2023 року.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріусасудові витрати, пов`язані із проведенням судової автотехнічної експертизи №4208від 31.07.2018, які складають 5720грн. 00 коп.; на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса судові витрати за проведення судової транспортно - трасологічної експертизи №28212/28639від 23.01.2019, які складають 6435грн. 00 коп.; на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-22/8066-ІТ від 16.08.2022, які складають 2265грн. 36 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- автомобіль марки «ВАЗ 210990», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який, відповідно до зберігальної розписки, переданий на зберігання ОСОБА_7 , вважати повернутим законному володільцю;

- один уламок решітки радіатора, який передано на зберігання до камери схову речових доказів СПД № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1