Справа № 513/576/23
Провадження № 1-кп/513/60/23
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 04 квітня 2023 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тираспіль, республіка Молдова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою освітою, раніше судимого вироком Саратського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2022 року за ч.2 ст.310 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 приблизно на початку вересня 2022 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, під час дії воєнного стану на території держави, який був введений відповідно 24 лютого 2022 року до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введеня воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, з 26 березня 2022 року Указ Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затверджений Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, з 25 квітня 2022 Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затверджений Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, з 25 травня 2022 року Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затверджений Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX з 23 серпня 2022 року Указ Президента України від 18 серпня 2022 року №573/2022, затверджений Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та особистого збагачення, з корисливих мотивів, знаходячись в одній із кімнат будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно умисно викрав телевізор марки HUINDAY, модель H-TV 2905PF, вартістю 800 гривень, який належить ОСОБА_4 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_6 , засуджений 26 жовтня 2022 року Саратським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 310 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

В період невідбутого покарання ОСОБА_6 , повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в першій половині дня, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, під час дії воєнного стану на території держави, який був введений відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, з 26 березня 2022 року Указ Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затверджений Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, з 25 квітня 2022 року Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 року, затверджений Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, з 22 травня 2022 року Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затверджений Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, з 23 серпня 2022 року Указ Президента України від 18 серпня 2022 року №573/2022, затверджений Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, з 21 листопада 2022 року Указ Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 року, затверджений Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-IX, з 19 лютого 2023 року Указ Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затверджений Законом України від 11 лютого 2023 року №2915-IX, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та особистого збагачення, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно викрав мотоблок марки «Forte» 1050 LUX, вартістю 18657,10 гривень, який належить ОСОБА_4 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

За сукупністю скоєного, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, що телевізор він викрав в кінці 2022 року, коли вони вдвох із сусідом зайшли до будинку його бабусі. За цей телевізор він отримав 1000 гривень, потім ці гроші пропив. Телевізор належав потерпілій ОСОБА_4 . Також, в кінці березня 2023 року він взяв мотоблок, після того як спахав землю, продав його ОСОБА_7 за 10000 гривень. Власником мотоблоку є потерпіла ОСОБА_4 . Був у запої та вирішив продати. Із вартістю викраденого майна погоджується.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що поїхала на заробітки та залишила сину харчі та у сусідки гроші, які міг брати обвинувачений у разі потреби. Потім через деякий час їй стало відомо, що обвинувачений продав мотоблок. Вона одразу вимушена була повернутись додому, і після також з`ясувалось, що ще був викрадений телевізор, який вона купила за власні кошти та який знаходився у будинку по АДРЕСА_1 . За проданий мотоблок обвинувачений дав їй 9000 гривень. Мотоблок на даний час повернутий, телевізор сусід сказав, що можливо забрати у будь-який час. Просила призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами:

- витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 квітня 2023 року № 0000372 та 18 квітня 2023 року №0000431 за ознаками кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України;

- заявою потерпілої ОСОБА_4 від 04 квітня 2023 року, відповідно до якої вона просить притягнути до кримінальної відповідальності невстановлених осіб, які у проміжок часу з листопада 2022 року по 02 квітня 2023 року шляхом вільного доступу викрали належне їй майно;

- протоколом огляду місця події від 04 квітня 2023 року, із фототаблицею, за участю потерпілої ОСОБА_4 , а саме домоволодіння АДРЕСА_1 ;

- заявою ОСОБА_4 від 04 квітня 2023 року про залучення до провадження як потерпілої;

- протоколом тимчасового вилучення майна від 04 квітня 2023 року, із фототаблицею, а саме мотоблоку Forte у ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду предмету від 04 квітня 2023 року, з фототаблицею, в ході якого об`єктом огляду був мотоблок Forte, вилучений у ОСОБА_7 ;

- протоколом тимчасового вилучення майна від 10 квітня 2023 року, а саме телевізора марки HUINDAY, із фототаблицею, вилученого у ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду предмету від 10 квітня 2023 року, із фототаблицею, а саме телевізора марки HUINDAY вилученого у ОСОБА_9 ;

- постановами про приєднання предметів до провадження як речових доказів від 11 квітня 2023 року та 04 квітня 2023 року;

- розпискою від 10 квітня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_9 отримав на зберігання телевізор марки HUINDAY;

- розпискою від 04 квітня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_7 отримав на відповідальне зберігання мотоблок Forte;

- висновком експерта №1794/23 від 19 квітня 2023 року, відповідно до якої ринкова вартість досліджуваних об`єктів, з урахуванням зносу, могла становити: телевізор кольорового зображення марки HUINDAY, модель H-TV 2905PF, бувший у використанні, станом на початок вересня 2022 року - 800 гривень; мотоблок марки Forte 1050 LUX, бувший у використанні, станом на 28 березня 2023 року - 18657,10 гривень.

23 квітня 2021 року в судовому засіданні була заявлена відмова від виклику свідків, з урахуванням думки учасників справи та визнання вини обвинуваченим, який не оспорює фактичні обставини справи, вказана відмова була прийнята судом.

Про порушення вимог ст.104-106, 223 КПК України сторони кримінального провадження не повідомляли.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши докази, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, та за епізодом 28 березня 2023 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

У даному провадженні суд провів розгляд виключно в межах пред`явленого обвинувачення прокурором.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено, а також це б порушувало б права обвинуваченого.

Право власності захищається Конституцією України.

В ст.41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кожного з кримінальних правопорушень, у т.ч. їх час, місце, спосіб учинення.

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Досудова доповідь відносно ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 314-1 КПК України не складалась.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1 - 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів справи, у цьому кримінальному провадженні виникли правовідносини, коли обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення як до, так і після постановлення попереднього вироку, за яким щодо нього було застосовано положення ст.75 КК України.

У постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 25 червня 2018 року у справі №511/37/16-к зроблено висновок про те, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 КК. У кримінально-правовій ситуації, коли вчинення нового злочину в період іспитового строку стає фактичною підставою для визнання (скасування) призначеного за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого було звільнено особу, таким, що належить відбувати реально, його самостійне виконання при застосуванні ч.4 ст.70 КК не допускається за наявності підстав для подальшого призначення остаточного покарання за правилами ч.1 ст.71 КК.

Отже, у такому випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії: 1) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 2) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК); 3) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч.4 ст.70, ст.72 КК); 4) призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК); 6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч.1 ст.71 КК).

Положеннями ч.1 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, які визначено процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Частиною 6 цієї статті передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 26 жовтня 2022 року року вироком Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст.310 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Як установив суд, на початку вересня 2022 року, тобто до ухвалення вказаного вироку, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а 26 жовтня 2022 року, тобто після ухвалення зазначеного вироку, в період іспитового строку він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Таким чином суд враховуючи особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою, характеризується за місцем проживання негативно, не має сталих соціальних зв`язків, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, потерпілої та захисту; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого, а саме класифікацію за ст. 12 КК України, які віднесено до категорії тяжких, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливо тільки лише в умовах ізоляції від суспільства. Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією частиною статті Особливої частини КК України, і при цьому один з них (епізоди вересень 2022) був вчинені до ухвалення попереднього вироку Саратським районним судом Одеської області від 26 жовтня 2022 року, а ще один (епізод 26 жовтня 2022 року) після його ухвалення, з урахуванням правових висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладених у постанові від 08 лютого 2021 у справі №390/235/19, суд, визначивши покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків, а саме до покарання за даним вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком Саратського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2022 року.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України обвинуваченому судом не встановлено.

Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Цивільний позов та витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази у справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.ст.368, 374 КПК України, суд, ухвалюючи остаточне рішення за обвинувальним актом у виді призначення покарання, вирішує питання, зокрема, щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання в період з часу з 22:00 до 06:00 години, до 21 червня 2023 року, включно.

Разом з тим, оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, обвинуваченому ОСОБА_6 замість застосованого 27 квітня 2023 року запобіжного заходу слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду. Строк призначеного покарання обчислювати з дня постановлення вироку.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2022 року, ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Застосувати до ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор». Строк призначеного покарання обчислювати з дня постановлення вироку.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року на телевізор кольорового зображення марки HUINDAY, модель H-TV 2905PF, та на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2023 року на мотоблок марки Forte 1050 LUX.

Речові докази по справі мотоблок марки Forte 1050 LUX та телевізор кольорового зображення марки HUINDAY, модель H-TV 2905PF, - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1