Провадження № 1-кс/947/7281/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисників підозрюваної - адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000182 від 22.05.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чорноморськ Одеської області, громадянки України, українки, з загальною середньою освітою, незаміжньої, фізичної особи-підприємця, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 22.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, процесуальне керівництво вказаного кримінального провадження здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області від 06.04.2022 року № 78 «Про створення матеріального резерву Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій», з метою здійснення заходів, спрямованих на запобігання та ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій та надання термінової допомоги населенню Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області, належної роботи щодо створення та використання місцевого матеріального резерву, здійснення контролю за його наявністю, відповідно до вимог пункту 15 частини 2 статті 19 та статті 98 Кодексу цивільного захисту України, постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 775 «Про затвердження Порядку створення та використання матеріальних резервів для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій», створено матеріальний резерв Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, затверджено порядок створення та використання матеріального резерву Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, визначено та затверджено номенклатуру та обсяги матеріального резерву Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області, визначено відповідальними за створення матеріального резерву, а саме: управління економічного розвитку та торгівлі виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області - за резерв продовольства, одягу, взуття, предметів першої необхідності;

Так, з метою виконання Рішення виконавчого комітету Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області від 06.04.2022 року № 78 «Про створення матеріального резерву Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій» виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в особі міського голови ОСОБА_8 , що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Замовник), з однієї сторони, та ФОП ОСОБА_4 , що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію № 2 556 95 (далі - Постачальник), з іншої сторони, керуючись Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, та продовженого строку дії воєнного стану в Україні Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, Постановою КМУ від 28 лютого 2022 р. № 169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» (зі змінами), Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 р. № 181-р. «Питання запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні», Рішенням Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 01.03.2022 року № 195-VІІІ «Про затвердження Міської цільової програми сприяння територіальній обороні та посилення заходів громадської безпеки на території Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на 2022 рік», Рішенням Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 30.03.2021 року № 27-VІІІ «Про міську цільову програму розвитку цивільного захисту Чорноморської територіальної громади на 2021-2025 роки», враховуючи стан крайньої необхідності, без проведення тендерних процедур, укладено договір про поставку та передачу Постачальником у власність Замовнику товар згідно специфікації ДК 021:2015: 15890000-3- продукти харчування та сушені продукти різні (15897200-4 - консерви), а саме консерви (тушковане м`ясо свинини з горохом) у кількості 28 888 на загальну суму 1 299 960 грн.

Також встановлено, як зазначає сторона обвинувачення, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 27.12.2010 року зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як фізична особа-підприємець (кодРНОКПП: , адреса місцезнаходження АДРЕСА_1 ), здійснюючи адміністративно-господарські функції та являючись службовою особою в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України, 08.04.2022 року, перебуваючи на території адміністративної будівлі Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 33, більш точний час встановити не надалось можливим, на виконання умов договору № 39 від 07.04.2022 року про поставку та передачу товару згідно специфікації ДК 021:2015: 15890000-3- продукти харчування та сушені продукти різні (15897200-4 - консерви), а саме консерви (тушковане м`ясо свинини з горохом) у кількості 28 888 на загальну суму 1 299 960 гривень, який укладений між виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі міського голови ОСОБА_8 та ФОП « ОСОБА_4 » код за РНОКПП: НОМЕР_1 , діючи умисно в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, керуючись мотивами незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність будь-яких товаросупровідних документів на товар та документів, що засвідчують його якість, не маючи як ФОП експлуатаційного дозволу на потужності операторів ринку, які здійснюють діяльність з виробництва та/або зберігання харчових продуктів тваринного походження (у тому числі м`ясних консервів) - поставила Чорноморській міській раді Одеського району Одеської області товар, який не відповідає вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів стосовно відповідних видів продукції щодо її споживчих властивостей, щодо безпеки для життя і здоров`я людини, товар який не може бути ідентифікований як продукція, за яку він видається, так як не має відповідного маркування та інформації про «дату виробництва», «дату придатності» та «вміст», товар який не можливо реалізувати на внутрішньому ринку України, а представник виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області заступник міського голови ОСОБА_9 прийняв його, про було складено відповідний документ - видаткову накладну№ 036 від 08.04.2022 року, в якій поставили свої підписи ОСОБА_4 , як постачальник та ОСОБА_9 , як представник виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області.

Внаслідок підписання видаткової накладної № 036 від 08.04.2022 року, з місцевого бюджету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 11.04.2022 року, а саме: з розрахункового рахунку виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області №UA 0019159, відкритому в Державній казначейській службі України на розрахунковий рахунок ФОП « ОСОБА_4 » № НОМЕР_2 , відкритому в АБ «Південний» незаконно перераховано бюджетні кошти у сумі 1 299 960 гривень.

На підставі викладеного ОСОБА_4 05.06.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй особливо тяжкого кримінального правопорушення, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні -

Прокурор ОСОБА_3 оголосив клопотання, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Заставу просив визначити у розмірі однієї тисячі двісті десять неоподаткованих мінімумів доходів громадян з огляду на майновий стан підозрюваної, так як згідно довідки встановлено, що обсяг доходу (податковий) ФОП ОСОБА_4 , за звітний період 2022 року дорівнює 4 320 180 грн. 00 коп. Підозрювана регулярно перетинає державний кордон. Також просив врахувати, що діями підозрюваної державі спричинено матеріальну шкоду у розмірі 1 299 960 грн.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення поданого клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що пред`явлена підозра її підзахисній є необґрунтованою, а ризикі зазначені у клопотанні не відповідають дійсності та є формально зазначеними. ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, здійснює догляд за інвалідом. Просила долучити та врахувати письмові заперечення та відмовити в задоволені клопотання повністью, у зв`язку з необґрунтованістю підозри.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 підтримала думку захисника ОСОБА_5 та вказала на те, що підозра пред`явлена ОСОБА_4 є необґрунтованою. Стороною обвинувачення не доведено будь яких підстав щодо неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно її підзахисної, ніж тримання під вартою. Крім того, розмір застави є непомірним для підозрюваної з огляду на її майновий стан. Надавши у судовому засіданні письмове заперечення на клопотання сторони обвинувачення просила відмовити у задоволенні клопотання, а у разі якщо слідчий суддя прийде до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу застосувати відносно її підзахисної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Підозрювана ОСОБА_4 з пред`явленою їй підозрою не погодилася та щодо обрання запобіжного заходу відносно неї пітримала думку своїх захисників.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, також приймаючи до уваги заперечення сторони захисту з додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 05.06.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, слідчим суддею встановлено таке.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України підтверджується: протоколом затримання, протоколами обшуків, висновками експертиз та іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження

Слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінального провадження, що долучені до клопотання вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй злочину.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувчення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту в частині зазначення про необґрунтованість пред`явленої підозри.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у його вчиненні, а також враховуючи те, що підозрювана з пред`явленою їй підозрою не погоджується, незаміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, її син за даними органу досудового розслідування на даний час перебуває за кордоном, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_4 з огляду на те, що вона має зареєстроване місце проживання, а також майно, слідчий суддя визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Враховуючи також те, що на даний час органом досудового розслідування встановлено та наразі не допитано свідків вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваною ОСОБА_4 на свідків, які можуть повідомити обставини кримінального правопорушення, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Проте, в частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що стороною обвинувачення такий ризик необґрунтований з огляду на те, що підозрювана ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та позитивно характеризується за місцем мешкання, а тому приходить до переконання про формальність посилання сторони обвинувачення на існування такого ризику та про його фактичну відсутність.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків.

Посилання сторони захисту на те, що відносно підозрюваної ОСОБА_4 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як вона має постійне місце проживання, слідчий суддя вважає не переконливими, адже остання підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, має матеріальну можливість виїхати за кордон, де наразі перебуває її син та в рамках кримінального провадження встановлено наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваної, забезпечити належну процесуальну поведінку останньої можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваної ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останньою відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Так, згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначені розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним відчуженням бюджетних грошових коштів в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах, коли кожна гривня державного бюджету є важливою складовою для допомоги державі в супротиві проти збройної агресії та вважає вказаний випадок виключним.

Слідчим суддею було встановлено, що дійсно обставини імовірного вчинення кримінального правопорушення у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України з огляду на характер інкримінованого підозрюваній ОСОБА_4 кримінального правопорушення (заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах).

Як вбачається з довідки ГУ ДПС в Одеській області обсяг доходу ФОП ОСОБА_4 за звітний (податковий) період 2022 року становить 4 320 180 грн., при цьому Добровольській інкримінується незаконне заволодіння бюджетними грошовими коштами у розмірі 1 299 960 гривень.

Слідчий суддя враховуючи викладені обставини, прийшов до висновку, що відносно підозрюваної ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 485 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 301 740 гривень(приблизна сума розміру імовірно незаконно відчуженних грошових коштів державного бюджету), яка, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на неї процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність часткового задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000182 від 22.05.2023 року відносно підозрюваної ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 03.08.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 485 (чотирьохсот вісімдесяти п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 301 740 (один мільйон триста одна тисяча сімсот сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваній, що підозрювана або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 03.08.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1