Справа № 381/263/23
Провадження № 1-кп/362/447/23
ВИРОК

Іменем України

25.09.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001583 від 23.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2022 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом марки «КМЗ Днепр», моделі «1036», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,78 ‰), чим порушив п. 2.9 п.п. а) Правил дорожнього руху, рухався проїзною частиною по вул. Шевченка поблизу будинку № 45 в с. Плесецьке Фастівського району Київської області в напрямку вулиці Чорноморської, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) ПДР, не був уважний під час керування транспортним засобом, порушив вимоги п. 12.1 ПДР, внаслідок чого не впорався з керуванням, на проїзній частині дороги по ходу свого руху допустив часткове перевертання транспортного засобу на передню частину.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу марки «КМЗ Днепр», моделі «1036», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднана відкрита, проникаюча краніо-лицьова травма; перелом склепіння, основи черепа та кісток лицьового скелета зі зміщенням уламків, епідуральний крововилив правої скроневої області, забій головного мозку легкого ступеня, пневмоцефалія, назальна лікворея, підшкірна гематома, підапоневротична гематома правої скроневої ділянки, підшкірна гематома правої половини обличчя; множинні садна обличчя справа.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.1 а), 2.3 б), д), 2.9 а), 12.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання потерпілою ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286-1 КК України визнав повністю і пояснив, що в обвинувальному акті вірно вказано всі обставини, за яких сталася дорожньо-транспортна пригода. Просив строго його не карати і врахувати, що він у вчиненому щиро розкаявся, потерпілій відшкодував всю шкоду.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що була пасажиркою в мотоциклі під керуванням ОСОБА_4 22.10.2022 вони разом відпочивали, вживали алкогольні напої. Ввечері вона, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння, сіла в його мотоцикл, щоб він відвіз її додому. Претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру вона не має, оскільки їй обвинуваченим відшкодована вся шкода, просила призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів та залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, визнанням своєї вини.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю, відшкодував шкоду потерпілій), особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно, проживає в прийомній сім`ї на базі родини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , офіційно не працюючий.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства з застосуванням вимог ст. 69 КК України шляхом призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, оскільки достовірно встановлена наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання а саме: щире каяття, повне добровільне відшкодування завданої шкоди, з врахуванням особи винного: його молодого віку, майнового стану, а також визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме: того що потерпіла проводила час разом з обвинуваченим, вони разом вживали алкогольні напої, після чого поїхали додому, думки потерпілої, суд приходить до висновку про можливість перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України, у вигляді арешту із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права транспортними засобами строком на п`ять років.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Процесуальні витрати за проведені судові експертизи в розмірі 1510,24 гривень кожна, на загальну суму 3020,48 гривень підлягають стягненню з винної особи.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись вимогами ст. 368, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначити покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі, що становить 3020,48 гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Речові докази: мотоцикл марки «КМЗ Днепр», моделі «1036», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та зберігається на майданчику тимчасового утримання, що за адресою: АДРЕСА_4 повернути власнику в його повне володіння, користування і розпорядження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1