ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2319/23 Справа № 325/160/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, тобто 25 червня 2023 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши характер та ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 злочину, особу обвинуваченої, яка не працює, офіційне джерело її доходів невідоме, міцних соціальних зв`язків не має, їй відомі місця проживання потерпілої та свідків, які є її сусідами, й на цей час вони судом ще не допитані, дійшов висновків, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, так і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, є реальними та такими що продовжують існувати, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченої в процесі розгляду кримінального провадження в суді. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про необхідність продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на більш м"який, з наявністю у неї поручителя. Обвинувачена вказує, що заявлені прокурором ризики у провадженні на цей час припинили існувати, з огляду на те, що кримінальне провадження щодо неї є втраченим, свідків немає, через їх перебування на окупованій території, а потерпіла на зв"язок не виходить, та через ситуацію яка склалася в країні й через відсутність у неї коштів за кордон вона також виїхати не зможе, тому продовження застосування до неї найсуворішого запобіжного заходу на цей час є недоцільним. До того ж обвинувачена звертає увагу на те, що у неї є поручителі, однак суд залишає вказане поза увагою. З огляду на вказане обвинувачна вважає, що до неї заможливо застосувати інши більш мякий запобіжний захід.

Вказує що зверталася з апеляційними скаргами до Дніпровського апеляційного суду на ухвалу від 02.03.2023 та на 27.04.2023 (яка у нас переглядається), однак по стану їх розгляду нічого не відомо, тому звернулася до Запорізького апеляційного суду.

Позиції учасників провадження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу обвинуваченої та просила ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін.

Обвинувачена про час та дату апеляційного провадження повідомлена належним чином, клопотань про розгляд апеляційної скарги за її участі не заявляла й в апеляційній скарзі також не ставила питання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без участі обвинуваченої.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000188 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України. В межах цього провадження під час досудового розслідування щодо ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

20.04.2023 прокурором було направлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , з тих підстав, що на цей час ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, яке отримано судом 24.04.2023 та було задоволено оскаржуваною ухвалою.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищенаведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченої під вартою є доцільним, й доводи скарги обвинуваченої про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи, який було скоєно за місцем проживання обвинуваченої, а також особу обвинуваченої, яка міцних соціальних зв`язків не має, не працює, офіційне джерело її доходів невідоме та стадію судового провадження, зокрема те, що на цей час потерпіла а свідки судом не допитані, а обвинуваченій відомі їх місця проживання, які до того ж є її сусідами, що свідчить про можливість переховування обвинуваченої від суду, незаконному впливу обвинуваченої на потерпілу та свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинення нею іншого кримінального правопорушення, так і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілу і свідків та перешкоджання кримінальному провадженню, апеляційний суд зазначає, що при встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не закінчено, потерпіла та свідки сторони обвинувачення не допитані, а тому обвинувачена ОСОБА_8 перебуваючи на волі може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

При цьому, посилання обвинуваченої на те, що ризик впливу на потерпілу та свідків відсутній через їх перебування на окупованій території не свідчить про абсолютну відсутність вказаного ризику, та неможливість обвинуваченої виїхати на непідконтрольну Україні територію.

Отже, апеляційний суд вважає, що на цей час, вказані ризики не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченої.

При цьому, матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою.

До того ж, на переконання апеляційного суду, враховуючи характер пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, продовження військового стану, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про не визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК України та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої - без задоволення.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції від 27.04.2023 й датована обвинуваченою 27.04.2023, адресована Дніпровському апеляційному суду, була отримана апеляційним судом 09.06.2023, тобто вже після розгляду апеляційної скарги, аналогічної за змістом та датованою обвинуваченою 14.05.2023, в якій вона посилалась на незаконність суду апеляційної інстанції в частині не розгляду скарги від 27.04.2023.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4