Справа № 405/4368/23
провадження № 1-кс/405/2143/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2023 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому клопотання cтаршого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, який проходить військову службу в лавах ЗСУ на посаді начальника збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000011 від 03.05.2023, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2023 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від cтаршого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу. Також слідчий просить при визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави визначити її у розмірі 193 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин, які викладені в клопотанні.

Слідчий підтримав обґрунтування, які висловив прокурор.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, в обґрунтування чого вказав, що вважає підозру, про яку повідомлено ОСОБА_5 необґрунтованою, не наведено належної мотивації щодо неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу, розмір застави, який просить сторона обвинувачення є непомірною для підозрюваного. Просить застосування до ОСОБА_5 будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити помірний для підозрюваного розмір застави.

Захисник ОСОБА_7 заперечувала щодо задоволення клопотання слідчого про застосування її підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав не доведення стороною обвинувачення неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, стороною обвинувачення не надано доказів на існування заявлених ризиків, її підзахисний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та на його утриманні перебувають батьки похилого віку.

Підозрюваний підтримав позицію захисник та додав, що вказані дії є провокацією з боку працівників правоохоронного органу, просить, щоб йому застосували менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя заслухавши доводи прокурора, слідчого, думку підозрюваного, захисників, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими воно обґрунтовується, дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими ВРОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000011 від 03.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

22.06.2023 о 15 год. 11 хв. слідчим на підставі ст. 208 КК України затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

23.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до якої:

Наказом (по особовому складу) командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 19.07.2021 №187, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначений на посаду начальника збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу укладеного 17.06.2020 між Міністерством оборони України та ОСОБА_5 , останній ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно бере на себе зобов`язання: свято і неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників); дорожити бойовою славою ЗСУ, честю і гідністю військовослужбовця ЗСУ; знати та сумлінно виконувати службові обов?язки за посадами, які займатиме протягом строку Контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами ЗСУ; добре володіти довіреною технікою (озброєнням), уміло керувати підпорядкованим особовим складом, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку і майстерність, досягати позитивних результатів з бойової, мобілізаційної та фізичної підготовки.

Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» затвердженого Постановою «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Відповідно по функціональних обов`язків начальника збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_5 , затверджених начальником КОТЦК та СП, капітан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обіймаючи вказану посаду був наділений наступними повноваженнями, обов`язками та правами:

здійснювати розгортання та організацію роботи обласного збірного пункту (створення тимчасової адміністрації обласного збірного пункту ТЦК СП);

організувати та здійснити контроль за командами молодого поповнення та їх відправку з обласного збірного пункту до військових частин;

здійснювати узагальнення та аналіз даних про кількісний склад призовників, які знаходяться на збірному пункті;

організовувати роботу та контроль на обласному збірному пункті з організації та проведення відправок призовників до військових частин;

проводити інструктаж добового наряду щодо підтримання статутного порядку на обласному збірному пункті;

контролювати хід подачі призовників, військовозобов`язаних та кандидатів для проходження військової служби за контрактом на обласний збірний пункт з районних (міських) ТЦК та СП області;

контролювати повноту видачі документів та їх наявність у старших команд перед відправкою призовників з обласного збірного пункту;

підтримувати статутний порядок та дисципліну на обласному збірному пункті;

забезпечує розгортання та організує роботу адміністрації обласного збірного пункту;

проводить розрахунки щодо необхідної кількості транспортних засобів з перевезення військовозобов`язаних, готує необхідну документацію (проекти договорів, актів виконаних робіт), готує та надає заявки на перевезення залізничним транспортом;

організує взаємодію з військовими частинами (навчальними центрами)

щодо термінів та порядку поставки мобілізаційних ресурсів, уточнення спільних рішень;

організує поставки мобілізаційних ресурсів в межах області від районних (міських) ТЦК та СП до ПЗП військових частим методом виїзду

оперативних груп;

складає іменні списки на передачу військовозобов`язаних до військових частин, призначає старших для супроводу команд, контролює їх переміщення;

надає до групи узагальнення ІНФОРМАЦІЯ_6 данні щодо кількості відправлених команд та особового складу;

Виконує завдання згідно розподілу особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 по пунктам управління та робочим командам при переведення ІНФОРМАЦІЯ_6 на 01 індекс та проведення заходів мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді начальника збірного пункту КОТЦК та СП, відповідно до частини 3 статті 18 КК України, де зазначено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій та відповідно до примітки 1 до статті 364 КК України, де вказано, що службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, тобто він постійно здійснював функцію представника влади та являвся службовою особою органу військового управління, та постійно виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Разом з тим, 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно п. 8 ст. 4 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

1. Громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

2. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

3. Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

4. Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

5. Громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, капітан ОСОБА_5 , будучи службовою особою - начальником збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом зловживання своїми службовими повноваженнями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прохав та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, за нижче наведених обставин.

До повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживав в м. Слов`янськ Донецької області, де перебував на військовому обліку у відповідному Слов`янському ОМВК. Після 24.02.2022 ОСОБА_8 знявся з військового обліку у вказаному ІНФОРМАЦІЯ_8 та переїхав до м. Кропивницький, де з березня 2022 року по теперішній час постійно проживає та у зв`язку з цим став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 (далі - КМТЦК та СП). 14.04.2022 ОСОБА_8 отримав довідку внутрішньо переміщеної особи.

У квітні 2023 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8 вручено повістку про виклик 24.04.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_10 . У вказану у повістці дату та час ОСОБА_8 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Крім того, у квітні 2023 ОСОБА_8 познайомився із ОСОБА_9 якого представили як співробітника КОТЦК та СП та до якого можна буде звертатись у разі виникнення у ОСОБА_8 або його близьких питань щодо призову під час мобілізації в умовах воєнного стану.

Пізніше, у квітні 2023 року ОСОБА_8 вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_10 . Із цього приводу, 01.05.2023 близько 19:00 год. між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відбулася зустріч, під час якої, останній повідомив ОСОБА_8 , що його не явка по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_10 може дуже негативно вплинути на ОСОБА_8 .. Крім того, пояснив, що прізвище ОСОБА_8 з анкетними даними скоріш за все співробітниками МТЦК подано до списку ухилянтів від мобілізації, який формують співробітники військових комісаріатів та передають їх до Військової служби правопорядку для пошуку відповідних осіб, які ухиляються від мобілізації, для подальшого притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 про те, що він по суті є обмежено придатним до військової службу, має інвалідність ІІІ групи з дитинства та вважає себе таким, що не підлягає призову.

ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що він має зв`язки у колі посадових осіб Військової служби правопорядку, ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та осіб, що входять до складу ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_11 , оскільки вже багато років працює у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що ІІІ групу інвалідності слід підтвердити під час проходження військово-лікарської комісії, а також про те, що в нього є необхідний лікар, який зможе видати вагомі документи на підтвердження у ОСОБА_8 більш тяжкого діагнозу, ніж він фактично має, та його підконтрольний лікар зможе правильно сформулювати та описати діагноз, який буде покладений у висновок ВЛК, та в подальшому ОСОБА_5 зможе посилаючись на відповідний висновок ВЛК виключити (зняти) ОСОБА_8 з військового обліку.

ОСОБА_5 виказав ОСОБА_8 вимогу, що за вирішення вказаного питання, у тому числі за зняття останнього з військового обліку, останньому необхідно надати ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 10 000 доларів США, інакше для ОСОБА_8 настануть негативні наслідки, а саме: анкетні дані ОСОБА_8 (місце проживання, реєстрації, паспортні дані та інші) будуть подані до списку ухилянтів від мобілізації, який формують співробітники КОТЦК та СП та передають їх до Військової служби правопорядку для розшуку ОСОБА_8 , як особи, яка ухиляється від мобілізації, для подальшого притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності.

13.06.2023 ОСОБА_8 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_10 , де йому видали висновок лікаря-терапевта ІНФОРМАЦІЯ_10 від 12.06.2023 року та довідку військово-лікарської комісії №134Т7 від 12.06.2023 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_12 , відповідно до яких його визнали обмежено придатним до військової служби та повідомили про те, що він з цими документами має йти в КОТЦК та СП. Цього ж дня між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відбулася зустріч під час якої останній забрав у ОСОБА_8 , надані ІНФОРМАЦІЯ_12 документи, та надав вказівку чекати. Пізніше, ОСОБА_5 , переслідуючи умисел незаконного збагачення спрямований на отримання неправомірної вигоди у розмірі 10 000 доларів США, повідомив ОСОБА_8 , що він використовуючи своє службове становище зробив все таким чином, що ОСОБА_8 знімуть з військового обліку, незважаючи на те, що його діагноз є слабким та не підпадає під статтю виключення зі списків. Також, ОСОБА_5 повідомив, що скоріше за все ОСОБА_8 необхідно буде прибути в ІНФОРМАЦІЯ_5 15.06.2023 року та забрати вже готовий висновок ВЛК, а медкомісію проходити не потрібно.

15.06.2023 року ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що останній має негайно під`їхав до воріт ІНФОРМАЦІЯ_5 до капітана ОСОБА_10 , яка видасть йому готові документи.

ОСОБА_8 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , зайшов на територію КОТЦК та СП до начальника медичної служби сектору комплектування КОТЦК та СП капітана ОСОБА_11 . 15.06.2023 близько 16:30, на виконання вказівок ОСОБА_5 , ОСОБА_8 прийшов до КОТЦК та СП, де його вже чекала начальник медичної служби капітан ОСОБА_11 , яка видала ОСОБА_8 висновок лікаря-терапевта ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.06.2023 року та довідку військово-лікарської комісії від 15.06.2023 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до яких ОСОБА_8 визнали непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. ОСОБА_11 зазначила, що вказані документи необхідно здати до ІНФОРМАЦІЯ_10 . Вийшовши від ОСОБА_11 , ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_5 , який підтвердив слова ОСОБА_10 та повідомив, що ОСОБА_8 має завтра зранку піти до ІНФОРМАЦІЯ_10 та подати вказані документи. На підставі цих документів ІНФОРМАЦІЯ_12 видасть ОСОБА_8 тимчасове посвідчення із змінами вже щодо його непридатності до військової служби із виключенням з військового обліку.

16.06.2023 близько 10 ранку ОСОБА_8 приніс, отримані від ОСОБА_10 документи, до ІНФОРМАЦІЯ_10 та здав їх.

Цього ж дня, між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відбулася зустріч. Під час зустрічі ОСОБА_5 повідомив, що після отримання 22.06.2023 у ІНФОРМАЦІЯ_11 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_8 необхідно буде з ним також зустрітись і розрахуватись за його так звану допомогу. ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_8 має надати йому саме грошові кошти в розмірі раніше озвученої ним суми неправомірної вигоди в розмірі 10 000 доларів США.

22.06.2023, приблизно після 09 години ОСОБА_8 у ІНФОРМАЦІЯ_11 отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 на своє ім`я, в якому була зроблена відмітка про зняття його з обліку 15.06.2023 на підставі статей 38а, 39б Наказу МОУ №402. Після чого, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 про отримання тимчасового посвідчення та про готовність зустрітись.

У подальшому, 22.06.2022 близько 15 години, на виконання раніше узгоджених домовленостей, ОСОБА_8 за вимогою ОСОБА_5 прибув на власному транспортному засобі «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_2 до непрацюючого магазину «Фуршет», розташованому в м. Кропивницький, по вул. Віктора Чміленка, 30а, навпроти ІНФОРМАЦІЯ_2 , де зустрівся із ОСОБА_5 , який діючи умисно переслідуючи мету незаконного збагачення, виказав змінену вимогу (зменшивши розмір раніше озвученого розміру неправомірної вигоди) та під час розмови повідомив, що йому буде достатньо передати замість раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 10 ти тисяч доларів США, лише половину, тобто у сумі 5 000 доларів США, чим самостійно зменшив розмір раніше виказаної ним раніше вимоги щодо предмету та розміру неправомірної вигоди. Після чого, на вимогу ОСОБА_5 , коли він присів до салону автомобіля ОСОБА_8 у автомобіль «Peugeot 308» д.н.з. НОМЕР_2 , останній проїхав по території стоянки за непрацюючим магазином «Фуршет» ближче до вул. Гоголя, де зупинився біля транспортних воріт, та продовжуючи перебувати у вказаному автомобілі, на вимогу ОСОБА_5 передав йому частину неправомірної вигоди у виді грошових коштів в розмірі 4 800 (чотирьох тисяч вісімсот) доларів США. Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_5 не став їх перераховувати, та розпорядившись ними на власний розсуд поклав їх до правої зовнішньої наколінної кишені своїх камуфляжних штанів форменого одягу, попросивши при цьому ОСОБА_8 підвезти його до місця роботи, а саме до транспортних воріт ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого виходячи з вказаного автомобіля ОСОБА_5 вийшовши із салону автомобіля був затриманий працівниками правоохоронних органів.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Надані слідчим докази, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 13.06.2023, 15.06.2023, 03.05.2023, 19.06.2023, 22.06.2023, свідка ОСОБА_12 від 22.06.2023, протокол огляду місця події від 22.06.2023, протокол огляду предметів від 23.06.2023, протокол огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_8 від 22.06.2023, протокол виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів відповідно до постанови за №59т від 05.05.2023 у кримінальному провадженні № 0000011 від 03.05.2023, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри за ч. 3 ст. 368 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, оскільки зміст показань свідків, які дають викривальні показання щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та до моменту вручення клопотання з матеріалами, були невідомі підозрюваному.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_5 може впливати на свідків, оскільки має доступ до їх анкетних даних, а також шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім цього, є доведеним ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 будучи не відстороненим від посади начальника збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи тісні відносини з іншими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , може укривати дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає неспроможними посилання захисників щодо необгрунтованості заявлених ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вважають їх припущеннями, оскільки оцінка існування ризиків надається слідчим суддею виходячи з конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, в тому числі і посаду, яку він обіймав на момент вчинення злочину. Докази існування ризиків не завжди мають бути реальними, оскільки спроби вчинення таких дій можуть бути вчинені підозрюваним в майбутньому, до яких в свою чергу мають застосовуватись превентивні та присічні заходи, щодо недопущення таких дій та поведінки, та як наслідок настання для кримінального провадження негативних наслідків.

Водночас є безпідставним посилання сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його наявність або потенційна можливість вчинення ОСОБА_5 цих дій є недоведеною.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що він працює, одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий, характеризується позитивно, інформації щодо стану здоров`я сторонами не надано, наявні вагомі докази про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч.5 ст. 182 КПК України).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п.3 ст.5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України», а саме: закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає підозру ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, виключним випадком, оскільки він, займаючи посаду начальника збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_4 , в обов`язки якого, зокрема, входило здійснювати розгортання та організацію роботи обласного збірного пункту (створення тимчасової адміністрації обласного збірного пункту ТЦК СП); організувати та здійснити контроль за командами молодого поповнення та їх відправку з обласного збірного пункту до військових частин; здійснювати узагальнення та аналіз даних про кількісний склад призовників, які знаходяться на збірному пункті; організовувати роботу та контроль на обласному збірному пункті з організації та проведення відправок призовників до військових частин; контролювати хід подачі призовників, військовозобов`язаних та кандидатів для проходження військової служби за контрактом на обласний збірний пункт з районних (міських) ТЦК та СП області, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, що є наслідком підриву авторитету органів державної влади, беручи до уваги дію воєнного стану на території України, та суму неправомірної вигоди, яку вимагав ОСОБА_5 , слідчий суддя визначає заставу у розмірі 110 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 295240 (двісті дев`яності п`ять тисяч двісті сорок) грн., що буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання cтаршого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 15 год. 11 хв. 22.06.2023 по 20.08.2023 включно.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 110 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 295240 (двісті дев`яності п`ять тисяч двісті сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505, призначення платежу забезпечення виконання ухвали суду по справі № 0000011 від 03.05.2023.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави ОСОБА_5 або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 20.08.2023 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого у кримінальному провадженні, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, як особисто так і через третіх осіб за винятком участі в процесуальних діях та в суді;

-здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки невиконання покладених обов`язків. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд, вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, у розмірі, визначеному в даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_5 та заставодавець повинні виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, під вартою в якому він буде знаходитись.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, слідчому, підозрюваному, захисникам негайно після її оголошення.

Ухвала підляга негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_13