ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3594/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/239/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст. 185 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законного

представника ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2023 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із неповною середньою освітою, учня 10 класу Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступеня № 14 ім. Богдана Лепкого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

На підставі ст.75 КК України, з урахуванням положень ст. 104 КК України,

ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік та на підставі ст.76 КК України покладено певні обов`язки.

Судом вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду, 24.02.2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Надалі, 15.03.2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, 21.04.2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 21.05.2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Надалі, 15.08.2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Крім цього, 16.11.2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2738-IX, яким затверджено Указ Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.01.2023 року близько 07:10 год у неповнолітнього ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні АЗС ОККО, що по вул. Збаразьке Кільце, 1 у с. Великі Гаї Тернопільського району, Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , 08.01.2023 року близько 07:10 год, перебуваючи у приміщенні АЗС ОККО, що по вул. Збаразьке Кільце, 1 у с. Великі Гаї Тернопільського району, Тернопільської області, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємно взяв із полички одного із торгових стелажів належний ТОВ «ОККО - ДРАЙВ» один ручний ліхтарик марки «Neo Тools» моделі «99-032200 лм 3хААА» вартістю 421,00 гривень та, присівши за один із столиків, заховав вказаний ліхтарик у кишеню власної куртки.

У подальшому, 08.01.2023 року близько 07:30 год обвинувачений ОСОБА_7 з наявним у нього ліхтариком торговельної марки «Neo Тools», не маючи наміру оплачувати його вартість, вийшов з приміщення АЗС «ОККО», що по вул. Збаразьке Кільце, 1 у с. Великі Гаї Тернопільського району, Тернопільської області, покинувши, таким чином, місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив ТОВ ОККО-ДРАЙВ матеріальну шкоду на суму 421,00 гривень, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні в апеляційній скарзі просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2023 року змінити через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого та призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Вказує, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 покарання не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання та конкретні обставини справи, що обумовило призначення йому покарання, яке є явно несправедливим внаслідок суворості.

Зазначає, що суд першої інстанції не дотримався принципів реабілітації та перевиховання неповнолітнього, який тісно пов`язаний з принципом найкращих інтересів дитини та за наявності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при призначенні покарання за ч.4 ст.185 КК України, застосував ст.69 КК України та перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті обвинувачення та визначеного ст.ст.60, 101 КК України, у виді арешту, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 вчинив злочин, будучи неповнолітнім, визнав повністю вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував збитки і ці обставини судом першої інстанції визнано такими, що пом`якшують покарання.

Наголошує на тому, що судом не врахована реальна сума завданих збитків ТОВ «ОККО-ДРАЙВ».

Апелянт посилається на те, що згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №СТ-19/120-23/635-ТВ від 31.01.2023 року ринкова вартість ліхтарика торговельної марки ««NeoTools», модель «99-032 200лм ЗхААА», станом на 08.01.2023 року становила 421 грн.

Вказує, що останній вирішив викрасти ліхтар у зв`язку із частим відключенням електроенергії вдома.

Апелянт зазначає, що згідно з досудовою доповіддю, наданою органом пробації щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 від 25.05.2023 року, його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Звертає увагу, що ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінено як низький, а серед факторів, які сприяли формуванню проблемної поведінки підлітка є стосунки у сім`ї, а саме відсутність контролю та виховання з боку матері.

Вважає, що судом не враховано вказане та безпідставно визначено про можливість законного представника - матері ОСОБА_8 контролювати сина та впливати на його подальшу поведінку.

Посилається на те, що згідно з листом захисника ОСОБА_7 від 13.06.2023 року вбачається можливість сплати його підзахисним штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 06 червня 2023 року змінити через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого та призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Вважає, що при ухвалені вказаного вироку судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини серед яких судом встановлені: злочин вчинений неповнолітнім, повне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, шляхом повернення викраденого майна, відсутність майнових претензій у потерпілого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин які б обтяжували покарання.

Вказує, що суд не розглянув, можливості застосування до обвинуваченого найменш тяжкого виду кримінальної відповідальності, а саме: штрафу, який на думку сторони захисту був би достатнім, для забезпечення мети кримінального провадження враховуючи встановлені пом`якшуючі обставини, які суттєво зменшують суспільну небезпеку вчиненого діяння та вказують, що особа стала на шлях виправлення.

Вважає, що з огляду на обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, на думку сторони захисту необхідно застосувати ст.69 КК України та пом`якшити ОСОБА_7 покарання у виді мінімального штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача, у судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах адвоката ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_8 , прокурора, які підтримали подані апеляційні скарги, просять їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація його дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Разом з тим, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , в повній мірі не врахував наявні у справі пом`якшуючі покарання обставини та дані щодо особи обвинуваченого.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд врахував, що вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, який є тяжким, особу винного, який є неповнолітнім, взяв до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, відшкодував спричинену шкоду, думку потерпілого, який претензій немає та за відсутності обтяжуючих обставин, призначив йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 15 діб арешту, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75, 104 КК України, що є надто суворим покаранням.

При цьому, суд не в повній мірі врахував встановлені ним пом`якшуючі обставини, а також не встановив та не дав належної оцінки всім іншим наявним у провадженні пом`якшуючим обставинам.

Колегія суддів вважає, що при враховуванні характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, слід взяти до уваги визнання вини, щире каяття, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, а саме, шкодує про вчинене, обіцяв не допускати в майбутньому вчинення правопорушень, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин, будучи неповнолітнім, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував шкоду.

Окрім цього, на увагу заслуговує досудова доповідь надана органом пробації щодо неповнолітнього обвинуваченого, відповідно до якої виправлення неповнолітнього можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Беручи до уваги наведене та, враховуючи відсутність обтяжуючих обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність обставин, які пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, і з урахуванням його особи дають підстави призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім покаранням, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, сприятиме його виправленню, попередженню вчинення ним нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційні скарги першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2023 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді