Справа № 538/1352/23
Провадження № 1-кп/538/205/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000082 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новаки, Лубенського району Полтавської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

14.06.2023 близько о 19:30 ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі колишньої дружини ОСОБА_5 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку із співмешканцем останньої ОСОБА_6 , в ході якої усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, реалізуючи свій протиправний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 один удар коліном лівої ноги у ділянку носа, продовжуючи свої злочинні дії наніс не менше одного удару правою рукою зігнутою в кулак по голові з лівої сторони та не менше одного удару лівою рукою зігнутою в кулак по голові з правої сторони. Продовжуючи свої дії ОСОБА_4 наніс не менш ніж десять ударів своїми руками зігнутими в кулак та ногами у різні ділянки тіла ОСОБА_6 , зокрема по верхніх та нижніх кінцівках, тулубу та голові.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичного експерта № 105 від 19.06.2023, спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які можна розділити на чотири групи:

-перша група: підшкірний крововилив в проекції 3-5 п`ясно-фалангових суглобів лівої кисті по тильній поверхні, з незначною припухлістю м`яких тканин; садно по внутрішній поверхні лівої кисті в проекції 5-ї п`ясної кістки, перелом основи 5 п`ясткової кістки лівої кисті, які у своїй сукупності можуть бути оцінені, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (п.2.2.1, 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95р. № 6);

-друга група: садно в ділянці спинки носа на тлі підшкірного крововиливу, що розповсюджується на нижні повіка обох очей та значної припухлості м`яких тканин; перелом кісток носу, які у своїй сукупності оцінюються, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6).

-третя група: забита рана в ділянці лівої вушної раковини на тлі багрово-синюшного забарвлення підшкірного крововиливу, що розповсюджується по передній та задній поверхні вушної раковини, які у своїй сукупності оцінюються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.0І.95р.№6).

- четверта група: підшкірний крововилив у виличній ділянці справа; підшкірний крововилив в ділянці лівого надпліччя; підшкірний крововилив по боковій поверхні грудної клітини справа, в проекції 4-го ребра по передній пахвинній лінії; підшкірний крововилив по боковій поверхні грудної клітини зліва, в проекції 6-7 ребер по передній пахвинній лінії; підшкірний крововилив по внутрішній поверхні верхньої третини лівого плеча: підшкірний крововилив по зовнішній поверхні середньої третини лівого передпліччя; садно по передній поверхні, в проекції лівого колінного суглобу; садно по передній поверхні правого колінного суглобу; садно по передній поверхні середньої третини лівої гомілки; садно по передній поверхні середньої третини правої гомілки, які можуть бути оцінені, як у своїй сукупності, так і кожне зокрема, як легкі тілесні ушкодження (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що він зі своєю колишньою дружиною вже три роки не проживають, вона мала вже не одного співмешканця за цей період. Останнім часом вона проживала зі ОСОБА_6 , який по телефону неодноразово погрожував йому і щось зробити з дітьми. Тому він 14 червня 2023 р. ввечері приїхав з м. Лубни до м. Заводське до колишньої дружини, зайшов до квартири, побачив чоловіка, який був на дивані, між ними почалася сварка і бійка, він декілька разів , близько 10, вдарив ОСОБА_6 зокрема і по обличчю, бив як в квартирі, так і в під`їзді, а потім останній вискочив на вулицю.

Обвинувачений не заперечує правильність кваліфікації дій органами досудового розслідування.

Потерпілий суду пояснив, що дійсно 14 червня цього року близько 19 год 30 хв відпочивав у квартирі співмешканки, обвинувачений заскочив у квартиру, оскільки двері були не замкнені, бо діти ходили на вулицю гуляти, скористався цим, ударив його коліном, стягнув з дивана на підлогу, потім виштовхав на сходову клітку в під`їзд та продовжив наносити удари. Коли співмешканка стала викликати поліцію, ОСОБА_4 сів в машину і поїхав. При наданні пояснень просив покарати обвинуваченого якомога суворіше.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК Кодексу, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та наступні дані про особу винного.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, характеризується за місцем проживання посередньо та позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.

На підставі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Натомість щирого каяття під час судового розгляду, на думку суду, обвинуваченим висловлено не було

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи активне сприяння обвинуваченим розкриттю кримінального правопорушеня, враховуючи посередню та позитивну характеристику та те, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога він не перебуває, не працює, тобто враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого, та наявність пом`якшуючої покарання обставини, враховуючи також думку потерпілого та принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому вищевказані обставини та наявна досудова доповідь, відповідно до якої виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства, дають суду підстави для висновку, що його виправлення можливо без відбування покарання і тому відповідно до ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_1