Провадження № 1-КП-932- 431-22
Справа № 932/7596/22
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кринички, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, не одружений, військовослужбовець військової служби 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000159 від 21.05.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 271 від 22 грудня 2018 року, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду оператора відділення радіолокаційної розвідки радіотехнічної батареї 3 дивізіону військової частини НОМЕР_2 .

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст.9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та, відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

15 квітня 2019 року, старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , без поважних причин. Свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_2 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

26 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69-2022 про загальну мобілізацію, ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця обслуги 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону.

Таким чином, 15 квітня 2019 року, старший солдат ОСОБА_4 умисно, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 26 лютого 2022 року.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, які виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні.

Поясненнями обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав повністю та пояснив, що він у грудні 2018 року підписав контракт та служив у військовій частині НОМЕР_2 . 15.04.2019 він самовільно залишив військову частину, оскільки хотів потрапити до дому. Своїх командирів він про це не повідомив. Весь час він знаходився за місцем свого мешкання: с.Адамівка, Криничанського р-ну, Дніпропетровської області. Коли в Україні почалася війна, він одразу звернувся до військомату та був 26.02.2022 мобілізований до лав Збройних Сил України, де продовжує і в даний момент служити та приймати участь у бойових діях. У вчиненому щиро розкаюється та просить не позбавляти свободи і дати можливість захищати Батьківщину.

А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:

- актом №39 від 08.05.2019 службового розслідування військової частини НОМЕР_2 від 08.05.2019, відповідно якого було встановлено факт самовільного залишення солдатом ОСОБА_4 військової частини без поважних причин (а.с.14-16);

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №271, відповідно якого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду оператора відділення радіолокаційної розвідки радіотехнічної батареї 3 дивізіону військової частини НОМЕР_2 (а.с.25);

-витягом з наказу №2-РС від 14.01.2020, відповідно до якого солдата ОСОБА_4 з 21 травня 2019 року було звільнено, призупинено його військову службу та дію контракту про проходження громадянином України ОСОБА_4 військової служби у Збройних силах України (а.с.92);

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №39 від 26.02.2022, відповідно якого старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду стрільця номера обслуги 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 (а.с.145).

Суд вважає вину ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Відповідно до ст.349 КПК України, інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення не досліджені в судовому засіданні, у зв`язку з визнанням їх дослідження недоцільним, оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин та фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, в суді вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, а також особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується позитивно. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах визначених санкцією частини 4 статті 407 Кримінального кодексу України. Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який в скоєному щиро розкаюється, впереше притягується до кримінальної відповідальності, 26.02.2022 з власної ініціативи звернувся до військомату, де був мобілізований відповідно витягу з наказу №4 від 03.03.2022 та з 04.03.2022 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , позитивно характеризується за місцем проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , суд знаходить можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська