Справа № 308/9985/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000524 старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганичі Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, солдата, перебуваючого на посаді кулеметника 2 відділення 2 взводу охорони 1 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000524 від 08.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 призначений наказом №7 командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2022 на посаду стрільця 2 відділення 2 взводу охорони 1 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного військовослужбовця захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ОСОБА_4 під час проходження військової служби, зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.

Натомість, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та перебуваючи на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу охорони 1 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини, 24.11.2022 не з`явився своєчасно без поважних причин, в умовах воєнного стану, до підрозділу військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та був незаконно відсутній на військовій службі по 24.05.2023, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

24.05.2023 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тяжкість покарання, яке йому загрожує, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому. Зокрема, звернув увагу слідчого судді на те, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, всі обставини у даному кримінальному провадженні не встановлені, а наведені ризики є дійсними і триваючими, а від так більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не може запобігти їм. Наголосив, що підозрюваний жодного разу не з`явився до слідчого та переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим оголошувався у розшук та ухвалою суду було надано дозвіл на його затримання.

Захисник підозрюваного просив не обирати його підзахисному найбільш суворий запобіжний захід та зауважив про недоведеність прокурором перелічених ним ризиків, тому вказав на можливість обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу. Зауважив, що його підзахисний має сім`ю та малолітню дитину, а також постійне місце проживання, де характеризується з позитивної сторони.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав захисника та просив не обирати йому тримання під вартою. Одночасно заявив, що не ототожнює себе з підозрюваним ОСОБА_4 , а є людиною на ім`я ОСОБА_8 . Заперечив факт ухилення від військової служби та факт розшуку.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що є дружиною підозрюваного та проживає разом з ним за адресою їх спільного місця проживання. Наголосила, що її чоловік не ухилявся від військової служби. Вказала, що з моменту призову його насильно утримували у різних місцях, а саме Тячеві та ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні вказав, що підозрюваний є його братом та підтвердив, що останній не переховувався від поліції і ніхто його не розшукував.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника та підозрюваного, покази свідків, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000524 від 08.12.2022 року.

Слідчим суддею встановлено, що 24.05.2023 року відносно ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого злочину, на переконання слідчого судді, повністю підтверджується зібраними матеріалами, доданими слідчим до клопотання.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно вимог ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України встановлюється порядок здійснення виклику слідчим, прокурором, здійснення судового виклику і приводу.

Згідно з ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, належним підтвердженням вручення повідомлення про підозру або ознайомлення особи з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повідомлення про підозру, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення повідомлення про підозру, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повідомлення про підозру або ознайомлення з її змістом та вручення підозри під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем роботи.

З доданого до матеріалів справи трекінгу відстеження вручення рекомендованого повідомлення про вручення поштового документа слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру було надіслано ОСОБА_4 поштовим зв`язком за місцем його проживання та вручено йому особисто.

Більше того, до матеріалів клопотання додано скрін копії з програмного додатку «вайбер» про скерування слідчим повідомлення про підозру ОСОБА_4 на його мобільний номер.

За такого, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у встановленому КПК України порядку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту, як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке є тяжким злочином, покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у його вчиненні, дані про його особу та інші характеризуючи дані останнього.

Також слідчий суддя приймає до уваги твердження прокурора про те, що наявний ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, так як він постановою слідчого оголошувався у розшук та ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Поряд з цим, слідчий суддя погоджується з тим, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки свідки кримінального правопорушення не допитані в суді та підозрюваний може чинити на них вплив з метою зміни показів. Також з урахуванням особи підозрюваного та його поведінки у судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що також існують ризики того, що він може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 щодо відсутності в діях підозрюваного злочину, так як такі повністю спростовуються наявними у матеріалах клопотання доказами, та вважає, що такі покази надані його близькими родичами для захисту останнього з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Також при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

24.02.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї, незаконно вторглись на територію України через державний кордон України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку із відкритою військовою агресією російської федерації проти України, на території України було запроваджено воєнний час, який триває по теперішній час.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що злочини проти встановленого порядку несення військової служби у період воєнного стану на території України посягають не тільки на безпеку держави, а й на національну безпеку загалом, яка відповідно до Закону «Про основи національної безпеки України» визначається як рівень захищеності життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якого забезпечується сталий розвиток суспільства.

Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчим суддею враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, проте, вважає, що такі ризики слід оцінювати у сукупності з даними про особу підозрюваного, які б давали підстави для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про основоположні права та свободи та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Тому, слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке загрожує у випадку визнання його винним, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 ..

Дослідивши матеріали, додані слідчим та прокурором до клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час його розгляду доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення злочину у поєднанні з даними про його особу, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання з 10.20 год. 12.07.2023 по 10.20 год. 05 серпня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1