ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/7708/21

Провадження № 1-кп/522/102/23

13 липня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000584 від 27.03.2021 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, освіта вища, незаміжня, офіційно не працевлаштованої, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 02.02.2021 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.03.2021 близько 14:00 год., ОСОБА_9 , знаходилась в приміщенні, в залі «Грінвіч» готелю «Брістоль», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська 15, де в останньої раптово виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 підсіла до мобільного телефона марки «Iphone 7» в корпусі чорного кольору, iмеil НОМЕР_1 , який залишила потерпіла ОСОБА_8 на кріслі в третьому ряду з права при вході. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви ОСОБА_9 , в той же час та на місці наблизилась до мобільного телефона марки «Iphone 7» в корпусі чорного кольору, iмеil НОМЕР_1 , та переконавшись, що її дії непомітні для оточуючих та мають таємний характер, взяла з крісла вище зазначений телефон та поклала до своєi кишені. В подальшому, ОСОБА_9 розуміючи протиправність своїх дій та з метою уникнення бути викритою покинула приміщення готелю «Брiстоль», розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті вчинення злочинних дій, ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_8 , завдала майнову шкоду на загальну суму 4300 гривень.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала у повному обсязі та підтвердила, що дійсно вчинила його за обставин викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаялася.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду судового провадження була повідомлена належним чином. Разом з цим потерпіла подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, відсутність претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої та про відмову від позовної заяви.

За відсутності заперечень учасників судового провадження, пересвідчившись у правильності розуміння та добровільності позицій, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежено їх дослідження допитом обвинуваченої та вивченням документів стосовно особи обвинуваченої та вирішення процесуальних питань. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити зазначені обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення за встановлених обставин та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При визначені виду та міри покарання у відповідності до положень ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжких злочинів, проте вчиненого повторно, особу винної, яка на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштована, раніше засуджена за злочин проти власності, проте належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та, через нетривалий час після ухвалення обвинувального вироку стосовно неї, знову вчинила аналогічний корисливий злочин проти власності.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій суд визнає - щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст.67КК України обтяжують покарання - не встановлено.

Також, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_9 упродовж тривалого часу ухилялася від суду.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень буде призначення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, згідно із санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, у виді арешту.

З урахуванням положень ст. 72 КК України початок строку відбування покарання ОСОБА_9 слід рахувати з моменту її затримання 05.06.2023, крім того у строк покарання підлягає зарахуванню строк її попереднього ув`язнення, а саме: затримання у період з 07.02.2023 по 08.02.2023, з розрахунку один день попереднього затримання, відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили, керуючись ст. ст. 176-183, 374 КПК України суд вважає за необхідне, залишити ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Потерпілою - цивільним позивачем ОСОБА_8 08.02.2023 до суду подано заяву про відмову від позову, яка мотивована тим, що остання претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_9 не має.

Положеннями ст.129КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальнийвирок,суд залежновід доведеностіпідстав ірозміру позовузадовольняє цивільнийпозов повністюабо частковочи відмовляєв ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Таким чином, процесуальні відносини, пов`язані із відмовою від цивільного позову положенням КПК України не врегульовані, що відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК є підставою для застосування норм Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За даних обставин, провадження у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 підлягає закриттю.

Питання речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 118,124, 127, 129,176-178,194, 349, 368, 370, 373, 374, 376,377, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту затримання 05.06.2023.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання час її попереднього ув`язнення, а саме: затримання з 07.02.2023 по 08.02.2023, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_9 запобіжний захід у виді - тримання під вартою.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення - закрити.

Речові докази:

- мобільний телефон НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору- вважати повернутим власнику (законному володільцю)потерпілій ОСОБА_8 .

- оптичний диск DVD-R, на якому містяться відео файли від 27.03.2021 готелю «Брістоль» - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1