Справа № 166/1194/21
Провадження № 1-кп/162/7/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 вересня 2023 року смт Любешів

Колегія суддів Любешівського районного суду Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої юридичної особи АТ "Укртелеком" - ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000017 від 01.02.2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, неодруженому, офіційно непрацюючому, в порядку ст.89 КК України не судимому, -

ВСТАНОВИЛА:

Через систему «Електронний суд» 06.09.2023 року від захисника ОСОБА_12 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 , у якому зазначає, що прокурором не надано жодного доказу на підтвердження на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст..177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_8 фактично перебуває в шлюбних відносинах, має на утриманні хвору матір, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, хворіє, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра, належно виконує процесуальні обов`язки, відсутні докази, підтверджуючі факт продовження існування ризиків, на які посилається прокурор. Також вказує, що визначений розмір застави у сумі 2000000 гривень істотно перевищує встановлений законодавцем максимум для такого роду злочинів та вочевидь є непомірним для ОСОБА_8 , з огляду на тривалий час його перебування під вартою, протягом якого останній не вніс заставу, а підстави виходити за межі п.3 ч.5 ст.182 КПК України об`єктивно відсутні. За таких обставин просить змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а у випадку незадоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, просить зменшити розмір застави до мінімального, який передбачений п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

Крім цього, до суду 07.09.2023 року надійшло клопотання прокурора ОСОБА_5 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 . Клопотання вмотивовано тим, що строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 закінчується 17.09.2023 року, враховуючи, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, в складі організованої групи, ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а тому, з урахуванням наведених обставин та даних про особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі, до реальної міри покарання, однак в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, не встановлено будь-яких фактичних даних, які б були достатніми для можливості застосування щодо нього менш суворого запобіжного заходу та забезпечити його належну процесуальну поведінку, просить продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із можливістю внесення раніше визначеної застави у розмірі 2 000 000 гривень.

Прокурор та представник потерпілої юридичної особи, кожен зокрема, у судовому засіданні подане прокурором клопотання підтримали, у задоволенні клопотання захисника просили відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисники, кожен зокрема, підтримали клопотання, подане адвокатом ОСОБА_12 з наведених у ньому підстав, у задоволенні клопотання прокурора просили відмовити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотань та дослідивши докази по даних матеріалах, колегія суддів дійшла таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 22.04.2021 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави в розмірі 2 000 000 гривень, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 20.07.2023 року до 17.09.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні поданих клопотань суд враховує конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, що свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Щодо доводів, викладених захисником у його клопотанні, колегія суддів зауважує таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду, суд зазначає наступне.

Колегія суддів вважає, що даний ризик продовжує існувати, оскільки обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Щодо тверджень захисника і обвинуваченого про відсутність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зауважити, що після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, обвинувачені дізналися про обсяг зібраних доказів, у тому числі свідків, показання яких можуть підтверджувати їх вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений обізнаний як про їх персональні дані, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, а тому колегія суддів вважає доведеною наявність даного ризику.

Також колегія суддів дійшла переконання, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, у тому числі з корисливих мотивів, продовжує існувати, враховуючи той, факт, що обвинувачений ОСОБА_8 законних джерел доходів не має, обвинувачується у вчиненні злочину з корисливою метою, що у поєднанні з відсутності офіційного працевлаштування може свідчити про високу ймовірність ризику вчинення обвинуваченим нових злочинів з корисливою метою.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Зважаючи на тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, та те, що докази у даному кримінальному провадженні не досліджені в повному обсязі, не допитані свідки та обвинувачені, колегія суддів установила наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, які продовжують існувати. Разом з тим слід констатувати, що вказані ризики посилились у зв`язку з військовою агресією росії проти України, що обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, тому очевидно, що у ОСОБА_8 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже місце його проживання та реєстрації знаходиться на території України, яка межує з територією, де ведуться активні бойові дії, що з об`єктивних причин унеможливлює належний контроль зі сторони правоохоронних органів за поведінкою обвинуваченого.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено.

Між тим, при вирішенні питання про вжиття до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, як під час його обрання, так і під час неодноразового продовження, судом вже досліджувалися обставини та докази, які зазначені захисником у клопотанні як підстави для зміни запобіжного заходу, які на даний час не змінилися, та наявність яких, на думку суду, не є достатніми для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

За таких обставин колегія суддів наголошує, що при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою в даному кримінальному провадженні суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України з врахуванням його конкретних обставин.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що тримання під вартою в даному випадку є виправданим, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи конкретно в цьому кримінальному провадженні.

Що стосується застосованого до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі у розмірі 2 000 000 (два мільйони) гривень, з покладенням відповідних обов`язків, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , його матеріальний та сімейний стан на даний час, беручи до уваги тривалий час перебування обвинуваченого під вартою (більше двох років), впродовж якого останнім не внесено застави у розмірі, визначеному ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 22.04.2021 року, що свідчить про його непомірність для останнього. Виходячи з мети інституту застави, яка відповідно до норм ст. 182, 183 КПК України та практики Європейського суду з прав людини не є гарантуванням відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім гарантією забезпечення явки особи у судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про можливість за вказаних обставин зменшення розміру застави в межах, визначених п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий розмір застави в сумі 805200 гривень із покладенням обов`язків, які передбачені ст.. 194 КПК України, на думку колегії суддів, буде достатнім стримуючим засобом та перебуватиме у справедливому співвідношенні із особою обвинуваченого, його матеріальним становищем, конкретними обставинами даного кримінального провадження та обсягом обвинувачення щодо ОСОБА_8 .

З огляду на вказане, клопотання прокурора та захисника, кожне зокрема, підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 182, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 05 листопада 2023 року.

Клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становить 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

У випадку застосування застави відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

- прибувати до суду в кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатись із місця проживання за адресою:м. П`ятихатки, Дніпропетровської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), інші документи для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заставу в розмірі 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень внести на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок № UA0002504, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, та надати документ, що це підтверджує суду.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, та зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, визначені в цій ухвалі.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченому - з моменту отримання її копії.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Повний текст ухвали складений 11.09.2023 року.

Головуючий ОСОБА_13

Судді ОСОБА_14

ОСОБА_15