Справа № 567/498/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2023 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубно Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

встановив:

наприкінці лютого 2023 (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , знаходячись на околиці м. Дубно Рівненської області, поблизу берега річки Іква, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, знайшов предмет зовні схожий на пістолет зі спорядженим магазином в якому знаходились 7 предметів зовні схожі на патрони.

Крім цього, ОСОБА_4 , в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, де, не будучи особою, якій у встановленому законом порядку надано дозвіл на зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, після того як виявив вказаний предмет переніс його до салону свого автомобіля марки «Nissan Qashqai» р.н. НОМЕР_1 (транзитні), та з цього моменту незаконно почав зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів.

26.02.2023 виїхавши з м. Дубно Рівненської області в напрямку м.Нетішин Хмельницької області, о 18:10 год., рухаючись за кермом вище вказаного автомобіля через блок пост в с. Вельбівно Рівненського району Острозької МТГ Рівненської області, по вул. Залучанська, був зупинений працівниками СРПП ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.

Під час проведення огляду автомобіля марки «Nissan Qashqai» р.н. НОМЕР_1 (транзитні) було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на пістолет, який відповідно до висновку судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» №СЕ-19/118-23/2455 - БЛ від 03.03.2023, є короткоствольною вогнепальною зброєю, який перероблений саморобним способом з стартового (сигнального) пістолета моделі «ZORAKI MOD. 914-S» калібру 9 мм Р.А.К. заводським номером НОМЕР_2 , виробництва турецької компанії АТАК Arms Ltd, шляхом внесення конструктивних змін не передбачених виробником, а саме видалено захисний елемент з каналу ствола, в результаті чого конструкція даного пістолета дозволяє здійснювати постріли газовими, шумовими пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., даний пістолет був споряджений 7 боєприпасами вогнепальної стрілецької зброї калібру 9 мм.

Під час досудового розслідування між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , 23.03.2023 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 23.03.2023, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання із встановленням іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та дав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що його підзахисний свою вину у вчинені кримінального правопорушення як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, його осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання.

Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні пояснив, що спроможний його виконати.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, прийшовши до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Витрати на проведення експертизи зброї у даному кримінальному провадженні становлять 1510,24 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Долю речових доказів, слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, знищується.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:

затвердити угоду від 23.03.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1510,24 грн. витрат на проведення експертизи.

Речові докази: предмет зовні схожий на пістолет, який є короткоствольною вогнепальною зброєю, який перероблений саморобним способом з стартового (сигнального) пістолета моделі «ZORAKI MOD. 914-S» калібру 9 мм Р.А.К. заводським номером НОМЕР_2 , споряджений 7 боєприпасами вогнепальної стрілецької зброї калібру 9 мм., який передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №3 Рівненського РУГІ, після вступу вироку в законну силу знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1