Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3958/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження № 296/3958/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21 червня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 19 серпня 2023 року, без права внесення застави, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з наданням йому можливості продовжити військову службу. Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, не судимий, приймав участь у бойових діях. Вказує, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених п.1,3,4 ст.177 КПК України та вважає підозру необгрунтованою, оскільки в діях обвинуваченого , на його думку, може міститися інший склад кримінального правопорушення. Але, з урахуванням особи обвинуваченого, зазначає, що більш м`який запобіжний захід цілком зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 21.06.2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави на 60 діб, до 19 серпня 2023 року включно.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що наведені прокурором ризики не зменшились, є достатніми для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 . Проте, більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного судового провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, з матеріалів контрольного провадження вбачається, що в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 України.

Враховуючи, що судовий розгляд триває, а строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 спливає, прокурор просив продовжити строк тримання під вартою на 60 діб без права внесення застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, та неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує продовження вказаного запобіжного заходу та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, а тому доведені прокурором ризики, передбачені п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують його тримання під вартою. Отже, ризик можливого переховування від суду обгрунтований тяжкістю можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. Крім того, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, які судом ще не допитані та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття до суду, оскільки міцних соціальних зв`язків він не має.

Крім того, колегія суддів зазначає, згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції, враховуючи тяжкість можливого покарання у разі визнання винним ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, доведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначається.

Доводи апеляційної скарги захисника про неврахування судом даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі дані судом враховані в повному обсязі.

Доводи апелянта про те, що дії обвинуваченого кваліфіковані невірно, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки це не є предметом даного розгляду, такі питання можуть бути вирішені лише під час судового розгляду по суті.

Доводи захисника про те, що судом не встановлені ризики, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в ухвалі суду наведені переконливі аргументи щодо доведеності ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст.404,407,422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21 червня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 19 серпня 2023 року включно, без права внесення застави, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :