Справа № 451/302/23
Провадження № 1-кп/451/58/23
ВИРОК

іменем України

03 травня 2023 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/302/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 0000133 від 01.02.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме останній раз - 16.01.2023 Радехівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

учасники провадження - потерпіла ОСОБА_5

за участю прокурора, обвинуваченого, потерпілої

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, в період часу з 28 липня 2022 по 18.01.2023, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 систематично вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, що призвело до психологічних страждань та погіршило якість її життя. Зокрема, 28 липня 2022 близько 22:00 год, ОСОБА_3 за місцем проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: словесно ображав її нецензурними словами, чим вчинив дії психологічного насильства, та в подальшому був притягнутий постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 04.08.2022 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП . Надалі, 18 вересня 2022 близько 02:50 години, ОСОБА_3 за місцем проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: словесно ображав її нецензурними словами, чим вчинив дії психологічного насильства, та в подальшому був притягнутий постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 26.09.2022 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП . Крім того, 02.01.2023 близько 22.40 години, ОСОБА_3 за місцем проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: словесно ображав її нецензурними словами, чим вчинив дії психологічного насильства, та в подальшому був притягнутий постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 16.01.2023 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП . Крім того, 18 січня 2023 близько 19:40 години, ОСОБА_3 за місцем проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: словесно ображав її нецензурними словами, чим вчинив дії психологічного насильства. Вказаними насильницькими діями, ОСОБА_3 заподіяв своїй співмешканці ОСОБА_5 , систематичних психологічних страждань, що завдали шкоди її психологічному здоров`ю, що виразилися в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо потерпілої, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо співмешканки особи з якою він перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі. Показав, що дійсно в період часу з 28 липня 2022 по 18.01.2023 систематично вчиняв домашнє насильство по відношенні до своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердив той факт, що по даних ситуаціях виносились судом постанови про притягнення його адміністративної відповідальності, штрафи сплачував. Щиро розкаявся у вчиненому та обіцяє більше до потерпілої не чіплятись і не ображати.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений являється її співмешканцем і вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений по характеру спокійна людина, однак періодично вживає алкогольні напої, після чого приходить додому починає на неї кричати, обзиває її непристойними словами, принижує. Такі випадки дійсно мали місце 28.07.2022 о 22.00., 18.09.2022 о 02.50 год., 02.01.2023 о 22.40 год., 18.01.2023 о 19.40 год., після чого він притягався до адміністративної відповідальності. Просить суворо не карати та застосувати до нього громадські роботи або штраф.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор та потерпіла, в свою чергу також не оспорювали фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також поясненнях потерпілої та на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого; також у судовому засіданні були досліджені постанови Радехівського районного суду Львівської області від 04.08.2022, 26.09.2022, 16.01.2023 - та постанова про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні від 01.03.2023.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо співмешканки - особи з якою обвинувачений перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке в свою чергу знайшло прояв у тому, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене і готовий понести призначене судом покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, судимість не погашена, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, не одружений, а також досудову доповідь Червоноградського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області на ОСОБА_3 від 11.04.2023.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст. 126-1 КК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. ст. 71, 72 КК України, тобто за сукупністю вироків.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

При цьому, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 раніше судимий вироком Радехівського районного суду Львівської області від 16.01.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та засуджений до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік.

Нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, вчинив в період з 28.07.2022 по 18.01.2023, тобто під час іспитового строку, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 165 КВК України обчислюється з моменту проголошення вироку - тобто з 16.01.2023.

Отже, має місце порушення ОСОБА_3 умов іспитового строку, відтак йому слід на підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання шляхом приєднання повністю невідбутого покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 16.01.2023 до покарання за даним вироком.

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Також при обранні виду покарання суд врахував думку потерпілої щодо призначеного покарання, прохання обвинуваченого. Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо призначення обвинуваченому остаточного покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України.

Цивільного позову не було заявлено, процесуальних витрат не має.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, призначеного за даним вироком, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України приєднати повністю невідбуте покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 16 січня 2023 року у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 року 6 місяців 25 днів обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речовий доказ: оптичний лазерний диск DVD-R, аудіо-запис звернення на лінію 102, який згідно постанови від 01.03.2023 долучений до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддяОСОБА_6