УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року

м. Київ

справа № 688/1271/21

провадження № 51-3736км22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 березня 2023 року, які постановлені в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

Суть питання

За вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 05 березня 2021 року близько 10 год 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на бетонних сходах будинку, розташованого в м. Шепетівка, на території садівничого товариства «Гвоздика» (вул. Садова, 39-В), вступив у словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_5 , який виник на ґрунті раптових особистих неприязних відносин, під час якого умисно штовхнув останнього обома руками в ділянку грудної клітки спереду, однак потерпілий від даного поштовху втримав рівновагу. Після цього, ОСОБА_4 , утримуючись рукою за металевий поручень, умисно наніс один удар правою ногою в ділянку грудної клітки спереду потерпілого ОСОБА_5 , чим надав тілу потерпілого прискорення, від якого останній втратив рівновагу та впав спиною назад, вдарившись потиличною ділянкою голови об виступаючі поверхні бетонних сходів та втратив свідомість. Внаслідок указаних умисних дій, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, від яких останній помер у відділенні невідкладної медичної допомоги.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 20 жовтня 2022 року змінив вирок місцевого суду та перекваліфікував дії ОСОБА_4 із ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 15 лютого 2023 року скасував ухвалу апеляційного суду і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За наслідком нового апеляційного розгляду Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 20 березня 2023 року залишив вирок місцевого суду без змін.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення місцевого суду стосовно нього і закрити кримінальне провадження.

Обґрунтовуючи наведене, засуджений указує на те, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не доведено належними доказами, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судами не враховано розбіжності в показаннях свідків та висновку судово-медичної експертизи. Крім того вказує, що апеляційний суд безпідставно відмовив йому у задоволенні його клопотань щодо проведення додаткової експертизи та щодо виклику в зал судового засідання свідків ОСОБА_6 .

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно зі ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

За ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Попри те, що засуджений посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, суть його касаційної скарги полягає в незгоді з наданою судами першої та апеляційної інстанції оцінкою доказів і, відповідно, встановленими судами фактичними обставинами, а також вказує про неповноту судового розгляду, що, виходячи з вимог ст. 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів у вироку є виключною компетенцією суду, який постановив вирок.

Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Так, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, зроблено на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема, на підставі показань свідків та письмових доказів, яким суд надав відповідну оцінку, з наведенням належної аргументації в мотивувальній частині вироку.

За висновком суду першої інстанції, досліджені у судовому засіданні докази узгоджуються між собою.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, сторона захисту подала апеляційну скаргу, в якій наводила доводи щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно наданої оцінки доказам, які за своєю суттю є аналогічні доводам викладеним у касаційній скарзі засудженого.

Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, перевірив усі посилання й доводи, викладені захисником у згаданій апеляційній скарзі, й вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи та підстави для прийняття такого рішення.

Так, обґрунтовуючи свій висновок апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Апеляційний суд встановив, що посилання сторони захисту на те, що засуджений не причетний до вчинення злочину і його оговорює родина ОСОБА_6 , оскільки їх показання були суперечливими, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, як стверджується послідовними показаннями свідків ОСОБА_6 , які в деталях повідомляли обставини вчинення злочину, потерпілий ОСОБА_5 тілесні ушкодження отримав внаслідок нанесення удару ногою в груди обвинуваченим з подальшим надання тілу прискорення та удару об бетонні сходинки в результаті падіння.

З огляду на те, що ці показання свідків ОСОБА_6 щодо характеру та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, повністю узгоджуються з даними висновку судово-медичного експерта від 19 квітня 2021 року № 57 та показаннями експерта ОСОБА_7 в процесі судового розгляду, то вказане свідчить про їх достовірність, належність та допустимість, на відміну від тверджень сторони захисту.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у своїх послідовних показаннях, які повністю узгоджуються з дослідженими судом доказами, повідомляли такі деталі вчинення злочину, які могли бути відомі безпосереднім його очевидцям.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що в матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в цій частині. У зв`язку з цим підстав вважати, що вони оговорюють обвинуваченого не має.

Таким чином, Верховний Суд вважає, що доводи засудженого щодо того, що судами не враховано розбіжності в показаннях свідків та висновку судово-медичної експертизи є безпідставними.

Крім того, засуджений, хоч і посилається у своїй касаційній скарзі на те, що апеляційний суд безпідставно відмовив йому у задоволенні його клопотань щодо проведення додаткової експертизи та щодо виклику в зал судового засідання свідків ОСОБА_6 , однак ці доводи не обґрунтовує належним чином, а тому немає підстав вважати, що клопотання підлягали задоволенню.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено, а незгода з оцінкою наданих суду доказів не може свідчити про те, що їх було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно умотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 419 КПК України, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувався при постановленні рішень.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій, касаційна скарга засудженого не містить.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 березня 2023 року стосовно нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3