Справа № 148/962/19
ВИРОК

Іменем України

31 травня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця кримінальне провадження № 0000123 від 07.03.2019 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бугаків, Немирівського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, освіта неповна середня, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2019 в період часу з 21:30 по 22:20 (більш точний час проведеним досудовим розслідуванням не встановлено) в приміщенні кімнати № 1 секції № 6 поверху № 4 гуртожитку ВПУ № 41 м. Тульчина, розташованого по вул. М. Леонтовича, 133, між студентами ВПУ № 41 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виник конфлікт, розпочатий ОСОБА_8 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розпочав із ОСОБА_7 сварку, яка переросла в бійку, під час якої ОСОБА_7 отримав легкі тілесні ушкодження. Вказана сутичка була припинена присутніми там студентами, після чого ОСОБА_8 покинув приміщення кімнати. Одразу після зазначеної бійки, ОСОБА_7 , який знаходився у своїй кімнаті з відчуттям образи та приниження, з метою з`ясування причини конфлікту, усвідомлюючи явну перевагу ОСОБА_8 у фізичній силі, маючи в кишені ніж, піднявся на 5 поверх гуртожитку ВПУ № 41 м. Тульчина, де на коридорі зустрівся із ОСОБА_8 , з яким почав розмову, щодо його неправомірної поведінки. Вказана розмова знову переросла у бійку під час якої ОСОБА_8 головою наніс ОСОБА_7 удар в обличчя, від якого той відійшов назад та перебуваючи в стані емоційного збудження викликаного поведінкою потерпілого, сприйнявши його дії, як продовження нападу, керуючись раптово виниклим умислом на протиправне позбавлення життя людини, з мотивів особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи їх настання вчинив дії, які були явно неспіврозмірні з небезпечністю вчиненого на нього посягання і явно не відповідали обстановці захисту, а саме ОСОБА_7 з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 правою рукою дістав з кишені своїх штанів принесеного ним ножа, яким наніс ОСОБА_8 один прямий проникаючий удар в живіт, спричинивши своїми діями тілесні ушкодження у вигляді колото - різаної рани лівої частини живота з пошкодженням (розсіченням) передньої стінки черевної аорти, лівої ниркової артерії, дрібні пошкодження брижжі кишок і стінки тонкого кишковика, масивних крововиливів в черевну порожнину, капсули і тканини внутрішніх органів, після отримання яких ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01:05 ОСОБА_8 при наданні медичної допомоги помер в реанімаційному відділенні КНП «Тульчинська центральна районна лікарня» Тульчинської районної ради.

Згідно висновків експерта №28 від 08.03.2019 та №56 від 08.05.2019 - смерть ОСОБА_8 настала від гострої масивної крововтрати внаслідок пошкодження основної кровоносної артеріальної судини організму - черевного відділу аорти. В даному випадку інтенсивна медична допомога відтермінувала швидке настання смерті. Якби не проводилась інтенсивна медична допомога, то смерть ОСОБА_8 наступила б в більш короткий термін часу після критичного рівня крововтрати. Колото - різана проникаюча рана живота, яка призвела до пошкоджень передньої стінки черевної аорти, лівої ниркової артерії, дрібних пошкоджень брижжі кишок і стінки тонкого кишковика, масивних крововиливів в черевну порожнину, капсули і тканини внутрішніх органів, по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, та перебувають в безпосередньому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_7 допитаний у судовому засіданні суду показав, що вину у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України не визнає, вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України. Суду показав, що він навчався в Тульчинському ВПУ та жив в гуртожитку при навчальному закладі. 6.03.2019 р. він повернувся з хлопцями до своєї кімнати 6 секції на 4 поверсі. Разом з ним також був ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Вони посмажили картоплю, поїли і він пішов помити посуд, при цьому захопив з собою ніж, яким нарізав картоплю. Коли він йшов до кімнати з посудом, ніж впав і він поклав його у кишеню штанів. В кімнаті він поклав посуд на стіл, окрім ножа та вони вирішили лягти спати. В цей час двері в їх кімнату відкрилися і до них зайшов ОСОБА_11 зі своїми знайомими хлопцями. ОСОБА_11 спитався в них чи є що їсти, йому відповіли, що є тільки недоїдки. ОСОБА_11 на це образився та почав поливати їх водою з пляшки. ОСОБА_12 зробив йому зауваження і ОСОБА_11 сказав, щоб чи один, чи всі вийшли до секції на розмову. Він вирішив вийти до нього сам. Між ним та ОСОБА_13 почалася сварка, а потім бійка, він попереджав ОСОБА_14 щоб той тримав дистанцію, але той все рівно наступав на нього та бив. В ході бійки вони позадкували в кімнату і там впали на картину, яку їх група мала подарувати вчительці на свято. Картина зламалася, бійка припинилася, хлопці забрали ОСОБА_14 та пішли з ним на верхній поверх. ОСОБА_12 був обурений і не розумів за що його побив ОСОБА_11 , тому одягнувся у джинси, кофту і пішов до нього на поверх. ОСОБА_11 стояв на п`ятому поверсі з десь ще 10-ма хлопцями. Він підізвав ОСОБА_14 до себе та спитався за що той його побив. ОСОБА_11 спитався чи він ще хоче получити і вдарив його головою в обличчя у брові. Від удару у нього потемніло в очах, він побачив, що ОСОБА_11 знову замахується та наніс йому удар ножом в живіт. Ніж витягнув з кармана штанів. Вдарив один раз і відразу побіг до себе в кімнату на 4 поверх. Там він сказав своїм хлопцям, що підрізав ОСОБА_14 і знову вийшов з кімнати. ОСОБА_14 в цей час знесли вниз до вахтерки, викликали майстра і він теж спустився за ними. Ніж він тримав у руці і майстер наказав його кинути. Він кинув ніж у куток та разом з іншими став чекати поліцію. Вбивати ОСОБА_14 він не бажав, той був нетверезий. Раніше в нього були конфлікти з ОСОБА_13 , але він його старався оминати. Знав, що коли той п`яний, то його ліпше не чіпати. Під час другого конфлікту, вони стояли окремо від інших хлопців, він мав доступ до сходин для відступу, шлях йому не перекривали, розумів, що удар ножом в живіт є небезпечним для життя. На поверх до ОСОБА_14 він піднявся, щоб спитатися за що той його побив. За два місяця до події ОСОБА_11 влаштував з ним бійку та вдарив його. Про скоєне жалкує, вибачається перед батьками потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_15 допитана у судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_16 був її сином. Мешкав у гуртожитку при ВПУ де навчався на 3-му курсі в м. Тульчині. У день події він здавав комісію в лікарні, подзвонив додому десь у п`ятій годині і сказав, що лягає спати. Об 22 год. їм передзвонила з ВПУ та сказали, що сина підрізали і повезли у лікарню. Коли вони приїхали у лікарню, сина оперували, потім вийшов лікар та сказав, що сина не спасли. Син жив з двома хлопцями у кімнаті. Їм розповіли, що син та ОСОБА_12 побилися, а потім обвинувачений знову викликав сина і вдарив його ножом. Син був добрий, займався спортом - боксом, спиртного не вживав. Шкода обвинуваченим не відшкодовувалася, покарання потерпіла вимагає найсуворішого. Позов не заявляє.

Свідок ОСОБА_17 допитана в судовому засіданні суду показала, що працює вахтеркою в ВПУ в м. Тульчин при гуртожитку. О 22 год. майстри уходять і гуртожиток закривають. 6.03.2019 р. вона була на чергуванні, коли студенти принесли на перший поверх пораненого ОСОБА_18 . Він був без свідомості, був поранений у живіт, але вона рану не оглядала. Відразу за ними спустився ОСОБА_12 , він тримав в руці ніж у крові. Вона викликала швидку і наказала ОСОБА_19 викинути ніж. Він його кинув. Стояв спокійно, очікуючи поліцію. На обличчі у нього була подряпина, свідок сказала йому помитися Прийшов майстер, потім прибула швидка і ОСОБА_14 забрали у лікарню. Причину виниклого конфлікту вона не знає.

Свідок ОСОБА_9 допитаний у судовому засіданні суду показав, що жив у одній кімнаті з ОСОБА_20 на 4 поверсі при ВПУ в м. Тульчин. Вчилися на 3 курсі. 6.03.2019 р. разом з ними в кімнаті був ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , який зайшов до них в гості. Вони посмажили картоплі, поїли, помили посуд та полягали на ліжка, коли до них зненацька прийшов ОСОБА_11 зі своїми знайомими хлопцями. ОСОБА_11 спитався чи є в них що поїсти. Йому сказали, що є лише недоїдки, він розлютився та почав поливати їх водою з пляшки. ОСОБА_12 сказав йому: «що ти робиш?» і той викликав його на секцію з кімнати на розмову. Між ними на секції почалася бійка, під час якої вони знову перемістилися у кімнату та впали на картину, яку мали подарувати вчительці на свято. Рама картини зламалася. Бійку припинили і ОСОБА_11 піднявся до себе на 5 поверх. ОСОБА_12 обурився тим, що його було побито, тому одягнувся і пішов поговорити з ОСОБА_13 на його поверх. Хвилини через чотири він повернувся дуже наляканий та сказав, що підрізав ОСОБА_14 і знову вийшов. Як ОСОБА_12 брав ніж, свідок не бачив. За столом картоплю різали звичайним кухонним ножом. Зазначив, що ОСОБА_12 був тверезим, а ОСОБА_11 випивший. Це зрозумів з його поведінки. ОСОБА_23 характеризує позитивно, ОСОБА_11 було, що задирав хлопців.

Свідок ОСОБА_24 допитаний у судовому засіданні суду показав, що 6 березня 2019р. він та ОСОБА_25 поверталися до гуртожитку ВПУ з дискотеки, разом з ними був потерпілий. На четвертому поверсі гуртожитку вони почули запах смаженої картоплі, ОСОБА_11 вирішив зайти, бо хотів їсти. Це була кімната ОСОБА_26 . В кімнату зайшов першим потерпілий, потім ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Двері кімнати були відкриті. ОСОБА_11 спитався: « Є що поїсти?». ОСОБА_12 сказав, що все доїли. В кімнаті були ще присутні ОСОБА_22 та ОСОБА_10 . Між ОСОБА_20 та ОСОБА_13 почалася сварка, ОСОБА_11 сказав йому, щоб він вийшов з кімнати до секції, той вийшов і ОСОБА_11 вдарив його під око, пішла кров, а потім вдарив у живіт ногою. ОСОБА_12 сказав своїм хлопцям не втручатися. Сварка закінчилася і вони з ОСОБА_13 пішли до себе на 5 поверх. На деякий час свідок вийшов у сусідню кімнату підзарядити телефон, а потім туди забіг ОСОБА_30 та крикнув, щоб свідок викликав швидку, бо ОСОБА_14 підрізали. Він викликав швидку і спустився вниз, куди вже знесли ОСОБА_18 . У той день потерпілий був випивший, коли випивав, то бувало «бушував». Коли ОСОБА_12 спустився з ними на перший поверх, ОСОБА_11 ще дихав, ОСОБА_12 тримав у руці ніж і йому сказали його викинути. Він його кинув. В подальшому свідку розповіли, що конфлікт стався із-за картини, яку ОСОБА_11 зламав. Картина була куплена в подарунок вчительці.

Свідок ОСОБА_31 допитаний у судовому засіданні суду показав, що навчався в ВПУ №41 м. Тульчина разом зі ОСОБА_7 в одній групі. Жили також разом на 4 поверсі. 6.03.2019р. він став свідком бійки між ОСОБА_20 та ОСОБА_32 . У той день він прийшов у кімнату ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , щоб попити з ними чаю. В цей час до них у кімнату зайшли ОСОБА_11 , ОСОБА_35 і ще хлопці, разом десь з 6-ть осіб. Це був вже вечір. ОСОБА_11 сказав: «Дайте щось поїсти». Хлопці йому відповіли, що є ще трохи картоплі. ОСОБА_11 розсердився, схопив чашку зі столу та почав ляпати на них водою. ОСОБА_12 сказав йому, щоб він заспокоївся. ОСОБА_11 сказав йому, щоб той вийшов на секцію, поговорити. Вони вийшли і між ними почалася бійка. Хто кого вдарив першим - не пам`ятає, але бійку спровокував ОСОБА_36 . Потім вони їх розборонили та забрали ОСОБА_14 до себе на поверх. Хвилин через десять до них піднявся ОСОБА_7 , між ним та потерпілим знову відбувся словесний конфлікт і ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_14 ножом у живіт. Після цього ОСОБА_12 відразу побіг до себе на секцію, а потім повернувся. Під час першої сварки ОСОБА_7 був у трусах, а коли піднявся до них вдруге, то вже був одягнутий. Бійки між ними свідок не бачив, він лише побачив, як ОСОБА_12 наніс удар в живіт і відразу збіг до себе на четвертий поверх. ОСОБА_11 тримався за живіт, вони підняли футболку та побачили рану та кров. Його знесли вниз до вахтерки, викликали швидку.

Свідок ОСОБА_25 допитаний у судовому засіданні суду показав, що навчався в ВПУ №41 м. Тульчина, жив у гуртожитку, на 5 поверсі. 6 березня 2019 року він повернувся до гуртожитку з ОСОБА_13 , ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_38 . ОСОБА_11 запропонував зайти до ОСОБА_33 , взяти щось поїсти. Вони зайшли до них у кімнату на 4 поверсі. ОСОБА_11 спитався чи є в них щось поїсти. Їм відповіли, що є недоїдки картоплі і ОСОБА_11 їх скинув, між ним та ОСОБА_20 почалася бійка. ОСОБА_11 вдарив його у обличчя кулаком. ОСОБА_12 захищався і сам бив. Інші сиділи на ліжках, а хлопці, що прийшли з ОСОБА_13 пішли до себе. ОСОБА_11 залишився сам. Під час бійки вони вийшли до секції, а потім повернулися до кімнати і впали на картину, яку мали подарувати вчительці на свято та зламали її. Конфлікт припинився, ОСОБА_11 пішов до себе на поверх, а ОСОБА_12 одягнувся та сказав, що піде поговорити з ним, щоб спитатися за що він його вдарив. Він піднявся на п`ятий поверх до потерпілого, а хвилини через три повернувся та сказав, що підрізав ОСОБА_14 та побіг вниз. Чи був тоді ОСОБА_11 нетверезим не пам`ятає, ОСОБА_12 був тверезий. Ножа свідок в нього тоді не бачив.

Свідок ОСОБА_39 допитаний у судовому засіданні суду показав, що навчався в ВПУ №41 м. Тульчина, жив у гуртожитку на 5 поверсі. Навчався з ОСОБА_13 на різних курсах. 6 березня 2019 р. він зустрів ОСОБА_14 перед гуртожитком, зайшли в приміщення разом. По дорозі до себе, вирішили зайди до ОСОБА_33 , спитатися чи є в них щось поїсти. Вони як раз вечеряли. Їсти їм не дали, між ОСОБА_20 та ОСОБА_13 відбулася бійка, вони їх розборонили. ОСОБА_12 сказав, щоб вони розходилися і вони пішли. Свідок з хлопцями сидів у себе на секції, коли повернувся ОСОБА_11 , за ним майже відразу прийшов ОСОБА_12 і спитався за що він його вдарив. ОСОБА_11 сказав: «Хочеш ще раз?». Він зробив до нього крок і впав. Свідок побачив у руці ОСОБА_33 ніж і зрозумів, що він вдарив ОСОБА_14 ножом у живіт. ОСОБА_11 втратив свідомість і вони знесли його вниз до вахтерки. Там вони все розповіли вахтерці та майстру і ті викликали швидку. ОСОБА_12 спустився до них. В день події ОСОБА_11 вживав спиртне. Майстер сказав ОСОБА_19 кинути ніж і він його кинув.

Свідок ОСОБА_40 допитана у судовому засіданні суду показала, що з 2016 по 2019 рр. навчала ОСОБА_23 , який був старостою її групи, характеризує його як відповідального старосту, навчатися йому було важко, але він був старанним. Обвинувачений сирота, опікуни допомагали мало і він забезпечував себе сам з третього курсу. Підзаробляв, має ще братів, які навчаються в інтернаті, хотів купити хату та взяти їх сам на виховання. Нетверезим його ніколи не бачила. ОСОБА_14 знала також, викладала в нього в групі два роки. Нетверезим його також не бачила. Про подію знає лише зі слів інших свідків, знає, що відбулася бійка між хлопцями. Потім на одного зі свідків давили, вимагали гроші. Знає, що в день події хлопці були на дискотеці і ОСОБА_11 вживав спиртне.

Під час судового розгляду судом перевірялася як обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, так і версія сторони захисту, задля чого досліджувались не тільки показання обвинуваченого, надані ним безпосередньо у судовому засіданні, а й докази, що були подані суду стороною обвинувачення: показання свідків, документи, речові докази та висновки експертів.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження - змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Суд, в свою чергу, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В порядку ст. 358 КПК України в судовому засіданні судом було досліджено докази, тобто, спеціально створені з метою збереження інформації матеріальні об`єкти, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення, тощо у ракурсі із отриманими висновками, докладними описами проведених досліджень та зроблених за їх результатами висновків, зібрані та надані досудовим розслідуванням та захистом, зокрема:

- Витяг з ЄРДР за № 0000123 від 07.03.2019 року про вчинене кримінальне правопорушення в приміщенні гуртожитку ВПУ (т.4, а.к.п. № 78);

- Постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 07.03.2019 року по КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 79);

- Рапорт від 06.03.2019 року про вчинене кримінальне правопорушення (т.4, а.к.п. 80);

- Розписку директора ВПУ № 41 про надання добровільної згоди на огляд будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 81);

- Протокол огляду від 06.03.2019 року в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року, за яким було здійснено огляд будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.4, а.к.п. 82-88);

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.03.2019 року про надання дозволу на огляд будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 89);

- Протокол огляду будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року від 06.03.2019 року, від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 90-94);

- Протокол огляду речей ОСОБА_8 в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року, за яким було вилучено речі ОСОБА_8 , з залишками РБК (т.4, а.к.п. 95-100);

- Постанову про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 07.03.2019 року в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 101);

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2019 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 102-103);

- Протокол огляду трупа ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.03.2019 року в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 104-107);

- Постанову про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 07.03.2019 року в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 108);

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2019 року про накладення тимчасово вилученого майна в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 109-110);

- Лист Тульчинської ЦРЛ Тульчинської РР від 07.03.2019 року, за яким було констатовано біологічну смерть ОСОБА_14 07.03.2019 року о 01:05 год (т.4, а.к.п. 111);

- Постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 07.03.2019 року в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 112);

- Протокол отримання біологічних зразків для проведення експертизи від 07.03.2019 року в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року в ОСОБА_7 (т.4, а.к.п. 113);

- Постанову про уточнення анкетних даних потерпілої особи ОСОБА_8 в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 116);

- Акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 46 від 07.03.2019 року ОСОБА_7 2001 р.н. в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року, за яким у ОСОБА_7 мали місце ушкодження в вигляді синців в лівій завушній ділянці голови, навколо правого ока, подряпин в правій виличній ділянці, біля внутрішнього кута, по задній поверхні в проекції лівого плечового суглобу. Ушкодження в вигляді синців виникли від дії тупого твердого предмета, можливо, кулаком руки людини в область голови, обличчя; подряпини, виникли від дії загостреного предмета можливо, нігтями руки людини в область обличчя, лівого плеча. Вище вказані ушкодження могли виникнути, можливо 06.03.19 р. та відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.4, а.к.п. 121);

- Лікарське свідоцтво про смерть № 28 від 07.03.2019 року ОСОБА_8 , згідно якого констатовано смерть ОСОБА_8 , 07.03.2019р від травми черевної частини аорти (т.4, а.к.п. 122);

- Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 19.03.2019 року про призначення судово-медичної експертизи в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 124);

- Висновок експерта № 28 від 08.04.2019 року за результатами СМЕ трупа ОСОБА_8 за яким було виявлено колото-різану проникаючу рану лівої частини живота з пошкодженням (розсіченням) передньої стінки черевної аорти, лівої ниркової артерії, дрібними пошкодженнями брижжi кишок і стінки тонкого кишковика, масивні крововиливи в черевну порожнину, капсули і тканини в органів, сліди хірургічної операції- лапаротомії, вшивання ран… Садно правої нижньої ділянки шиї. Колото-різана проникаюча рана живота, яка призвела до вище вказаних пошкоджень і наслідків утворилося від дії плоского однобічно гострого кольочо-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обушок і гостре лезо, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час спричинення, знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку з настанням смерті. Лінійна садна в нижній частині шиї справа могла утворитись, як від дії твердого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, так і від поверхневого контакту з частинами колюче-ріжучого предмету, має ознаки легкого тілесного ушкодження, в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходиться. Смерть ОСОБА_8 наступила від гострої масивної крововтрати внаслідок пошкодження основної кровоносної артеріальної судини організму-черевного відділу аорти. В даному випадку інтенсивна медична допомога відтермінувала швидке настання смерті. Колюче-ріжучий предмет, а саме клинок ножа був направлений (діяв) згідно раневого каналу спереду-назад, дещо знизу-догори і зліва-направо. При судово-хімічній експертизі крові від трупа громадянина ОСОБА_8 , 2000 р.н., (висновок експерта № 734 від 18.03.2019 року) виявлено етиловий спирт у концентрації -0,8%о, що може свідчити про легку ступень алкогольного сп`яніння під час настання смерті. (т.4, а.к.п. 125-129);

- Висновок експерта № 34 від 21.03.2019 року в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року, за яким досліджувався фрагмент шкіри трупа ОСОБА_8 . Виявлено при дослідженні фрагмента шкіри від трупа ОСОБА_8 , наскрізне пошкодження, що має ознаки колото-різаного та могло утворитися від дії плоского однобічно гострого предмету типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо (т.4, а.к.п. 130-131);

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.03.2019 року про призначення судово-медичної експертизи в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року про наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 (т.4, а.к.п. 132);

- Висновок експерта № 62 від 20.03.2019 року за яким у ОСОБА_7 , мали місце ушкодження у вигляді синців в лівій завушній ділянці голови, навколо правого ока, подряпин в правій виличній ділянці, біля зовнішнього кута, по задній поверхні в проекції лівого плечового суглобу. Ушкодження у вигляді синців виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо кулаком людини в область голови, обличчя; подряпини виникли від загостреного предмету, можливо, нігтями людини в область обличчя, лівого плеча. Вище вказані ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень (т.4, а.к.п. 133-134);

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2019 року про призначення судової токсикологічної експертизи в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4., а.к.п. 135);

- Висновок експерта № 819 від 02.04.2019 року за результатами токсикологічної експертизи крові ОСОБА_7 методом газо-рідинної хроматографії наявність метилового, етилового спиртів, а також пропилового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Наявність в крові похідних барбітурової кислоти бензодіазепину та фенотіазіну алколоїдів групи опію, канабіоїдів, а також ефедріну та ефедрону не виявлено (т.4, а.к.п. 136-137);

- Висновок експерта № 50 від 20.03.2019 року за яким кров трупа потерпілого ОСОБА_8 , відноситься до групи В з iзогемаглю-тинином анти-А по системі АВО. Кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В по системі АВО. В плямах на трусах (об`єкт № 1), футболці (об`єкт № 2), які належали ОСОБА_8 , представлених для дослідження, знайдено кров людини групи В з ізогемаглютинином анти-А і походження її від потерпілого ОСОБА_8 не виключається. В слідах на джинсових штанах, парі кросівок «Nike», футболці, які належали ОСОБА_8 , на марлевих тампонах зі змивами з правої (об`єкт № 5) та лівої (об`єкт № 6) рук трупа ОСОБА_8 , представлених на дослідження, наявність крові не встановлено. В слідах на марлевих тампонах зі змивами з лівої (об`єкт № 3) та правої рук (об`єкт №4) ОСОБА_7 , представлених на дослідження, наявність крові не встановлено. На спортивній кофті, футболці, джинсових штанах, вилучених у гр. ОСОБА_7 та представлених на дослідження, плям схожих на кров, не виявлено (т.4, а.к.п. 140-143);

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2019 року про призначення судової цитологічної експертизи в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4., а.к.п. 144-145);

- Висновок експерта № 35 від 05.04.2019 року за результатами цитологічної експертизи за яким кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. При дослідженні піднігтьового вмісту правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук потерпілого ОСОБА_8 наявність крові не встановлена. Виявлено епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю в мікропрепаратах епітеліальних клітин зі збереженими та придатними для цитологічного дослідження ядрами та, можливо, впливом предметоносія (обсемініння мікрофлорою). При визначенні групової належності епітеліальних клітин був виявлений антиген B, що визначає В (III) групу крові ізосерологічної системи АВО. Таким чином, виявлені епітеліальні клітини в мікропрепаратах об`єктів №1, №2 (права та ліва рука потерпілого ОСОБА_8 ) можуть походити від будь-якої особи (осіб) з групою крові В (ІІІ), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_8 (за рахунок антигену В) (т.4, а.к.п. 146-149);

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2019 року про призначення комплексної судової біологічної експертизи та експертизи холодної зброї в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4., а.к.п. 150-151);

- Висновок експерта № 88 від 26.03.2019 року за результатами комплексної судової біологічної експертизи та експертизи холодної зброї в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року, висновком № 332 від 08.05.2019 року, за яким ніж, виявлений та вилучений 06.03.2019 року, в ході проведення огляду місця події гуртожитку ВПУ №41 міста Тульчин, Вінницької області на підлозі в холі холодною зброєю не являється. Даний ніж є кухонним ножом - різновидом господарського побутових ножів. Ніж виготовлений промисловим способом. (т.4, а.к.п. 152-155);

- Висновок експерта № 332 від 08.05.2019 року в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_7 (об`єкт № 9) та зразка крові потерпілого ОСОБА_8 (об`єкт № 10), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). На поверхні предмету, схожому на ніж, наданому на експертизу, який вилучено в ході проведення огляду 06.03.2019 (об`єкт № 2) виявлені клітини з ядрами, сліди крові не виявлено. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні предмета, зовні схожого на ніж (об`єкти № 1, 3, 4, 5, 6,7, 8), які в наведенні в таблиці дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні предмета, зовні схожого на ніж (об`єкт № 2) не встановлені. Генетичні ознаки слідів кров людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні предмета, зовні схожого на ніж (об`єкти № 1, 5, 6) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 (об`єкт № 10) та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_7 (об`єкт № 9). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_8 та в об`єктах № 1, 5, 6 складає 3,85088?10-25. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,5968 септильйонів (2,60?1024) осiб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_7 виключається. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні предмета, зовні схожого на ніж (об`єкти №3, 7) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_7 (об`єкт № 9) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 (об`єкт № 10). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію ОСОБА_7 та в об`єктах № 3, 7 складає 1,0268 x 10-24. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 973,902 секстильйонів (9,74?1023 осіб). Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_8 виключається. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні предмета, зовнi схожого на нiж (об`єкти № 4, 8) збігаються між собою, є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_7 (об`єкт № 9) та генетичні ознаки зразки крові ОСОБА_8 (об`єкт № 10). (т.4., а.к.п. 157-175)

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.03.2019 року про призначення психолого-психіатричної експертизи та експертизи в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4., а.к.п. 176-177);

- Висновок експерта № 121 від 08.04.2019 року за результатами судової психолого-психіатричної експертизи в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4, а.к.п. 178-182), за якою в період вчинення інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення ОСОБА_7 , на психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період вчинення інкримінованому йому правопорушення ОСОБА_7 , міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 , на психічне захворювання не страждає. Сімейна ситуація (батько помер, мати позбавлення батьківських прав) притаманні йому мотиваційні чинники поведінки не вплинули на емоційний стан та психічний розвиток ОСОБА_7 . В теперішній час ОСОБА_7 , може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових засобів медичного характеру ОСОБА_7 , не потребує.

Відповіді на питання, які поставлені перед психологом: 8, 9, 10, 11. До індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_7 належать: збереженість пізнавальних процесів психічної діяльності (пам`ять, увага, мислення). В сфері особистості: прямолінійність, висока мотивація досягнення, потреба у самореалізації, прагнення справити гарне враження, достатня адаптаційна спроможність, стенічність у боротьбі з обмеженнями, деяка помисливiсть по відношенню до висловлювань оточуючих на свій рахунок, не стійка самооцінка, загострене почуття справедливості. Характерне переживання стресу, викликане небажаним впливом зовнiшнiх факторів, що обмежують свободу вибору та дій. Вищевказані індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_7 не перебувають в причинному зв`язку з інкримінованим йому діянням та істотно не вплинули на його поведінку в досліджуваний період часу. 12, 13, 14. В період інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 в стані фізіологічного афекту та будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який би вплинув на його свідомість та діяльність, не перебував, а знаходився в стані емоційного збудження, яке виникло на тлі раптово виниклої конфліктної ситуації між ним та потерпілим, з відчуттям образи, приниження та проявилось його подальшими агресивними діями. Зазначений емоційний стан міг оформити його поведінку в досліджуваний період. (т.4., а.к.п. 178-182);

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.04.2019 року про призначення судової медико-криміналістичної експертизи в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4., а.к.п. 183-184);

- Висновок експерта № 54 від 25.04.2019 року за результатами судової медико-криміналістичної експертизи в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року за якою при дослідженні фуфайки ОСОБА_8 , було виявлено наскрізне пошкодження, що має ознаки колото-різаного, спричиненого дією плаского кольоче-ріжучего предмета типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо. Не виключається можливість утворення вказаного пошкодження від дії клинка ножа наданого на експертизу (т.4., а.к.п. 185-187);

- Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.05.2019 року про призначення судово-медичної експертизи в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року (т.4., а.к.п. 188-189);

- Висновок експерта № 56 від 08.05.2019 року за результатами СМЕ в межах КП № 0000123 від 07.03.2019 року, за якою за яким було виявлено у ОСОБА_8 , колото-різану проникаючу рану лівої частини живота з пошкодженням (розсіченням) передньої стінки черевної аорти, лівої ниркової артерії, дрібними пошкодженнями брижжi кишок і стінки тонкого кишковика, масивні крововиливи в черевну порожнину, капсули і тканини в органів, сліди хірургічної операції- лапаротомії, вшивання ран… Садно правої нижньої ділянки шиї. Колото-різана проникаюча рана живота, яка призвела до вище вказаних пошкоджень і наслідків утворилося від дії плоского однобічно гострого кольочо-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обушок і гостре лезо, відноситься до категорії тяжких телесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час спричинення, знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_8 наступила від гострої масивної крововтрати внаслідок пошкодження основної кровоносної артеріальної судини організму-черевного відділу аорти. В даному випадку інтенсивна медична допомога відтермінувала швидке настання смерті, але масивна крововтрата не компенсувалася великою кількістю перелитої крові. Якби не проводилась інтенсивна медична допомога то смерть ОСОБА_8 , наступила б в більш короткий термін часу після критичного рівня крововтрати. Колюче-ріжучий предмет, а саме клинок ножа був направлений (діяв) згідно раневого каналу спереду-назад, дещо знизу-догори і зліва-направо. Взаєморозташування потерпілого та обвинуваченого в момент заподіяння тілесних ушкоджень могло бути різним і змінюватися в динаміці, якщо аналізувати локалізацію і характер тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 , то вони не заперечують обставинам спричиненням на який вказую ОСОБА_7 , тобто вертикальне або наближене до цього положення фронтально один до одного, нанесення одного удару ножа в ділянку живота. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_41 , не виявлено характерних тілесних ушкоджень від контактів с твердими тупими предметами, в том числі при падінні на такий з висоті власного росту. Після отримання тілесних ушкоджень такого характеру, який виявлено при судовій- медичній експертизі не виключаються незначні дії (переміщення на короткій відстані, інші рухи) до настання критичних змін в організмі. При судово-хімічній експертизі крові від трупа громадянина ОСОБА_8 , 2000 р.н., (висновок експерта № 734 від 18.03.2019 року) виявлено етиловий спирт у концентрації -0,8%о, що може свідчити про легку ступень алкогольного сп`яніння під час настання смерті. (т.4, а.к.п. 190-197).

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства та закріплені в ст. 129 Конституції України.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист.( §39 Рішення Суду «Капо проти Бельгії» №4291/98 від 13 січня 2005 року).

Порушень вимог ст. ст. 104-106,223,237,238 КПК України при отриманні вищевказаних доказів судом не встановлено. Таким чином, вказані докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. ст. ст.87,99 КПК України, судом не встановлено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 24 жовтня 2018 року в справі № 733/249/16-к указав, що після огляду предмет визнається речовим доказом і долучається до кримінальної справи мотивованою постановою (ухвалою), яким завершується формування даного виду доказу. Цією постановою створюється особливий правовий режим поводження з предметом в кримінальній справі. Джерелом фактичних даних (відомостей) стосовно речових доказів виступає протокол огляду предмета.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторони кримінального провадження були ознайомлені з цими протоколами. Речові докази були безпосередньо оглянуті та досліджені в судовому засіданні.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф №34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 09.06.98 року, параграф №54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Виходячи з позицій державного обвинувачення та захисту, забезпечуючи принципи змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів, і у доведенні перед судом їх переконливості, суд враховує, що в розумінні ст. 115 КК України, безпосереднім об`єктом будь-якого вбивства є життя особи (людини). Суб`єктом цього вбивства є осудна особа, яка до вчинення злочину досягла 14-річного віку.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 115 КК України, характеризується: 1) діянням - посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді незворотної смерті потерпілого; 3) причиновим зв`язком між вказаними діянням та наслідками; 4) факультативними ознаками (місце, час, спосіб, знаряддя, засоби, обстановка вчинення вбивства). Причиновий зв`язок між вказаними вище діянням і наслідками має бути необхідним - смерть потерпілого є закономірним результатом умисного діяння винної особи, а не третіх осіб або будь-яких зовнішніх факторів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.22 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Оцінивши наявні докази, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України як убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вирішуючи питання наявності у обвинуваченого умислу на вчинення вбивства ОСОБА_8 , суд враховує те, що установлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що дії ОСОБА_7 мали умисний характер, а сам конфлікт виник з малозначної причини, безпосередньо до події злочину, обвинувачений мав реальну можливість не брати у ньому подальшої участі, не допустити розвитку конфлікту з потерпілим, який, за його ж показаннями, цей конфлікт і спровокував, проте ОСОБА_7 сам загострив конфлікт, знову цілеспрямовано зустрівшись з потерпілим, спровокувавши нову бійку та застосувавши принесений з собою ніж для завдання удару в місцезнаходження життєво важливих органів ОСОБА_14 - живіт. При цьому, відразу після завдання даного тілесного ушкодження, обвинувачений покинув потерпілого, не зробивши спроби допомогти йому, викликати швидку, а залишивши ОСОБА_8 , спустився у свою кімнату, щоб повідомити своїх товаришів, про те, що «підрізав Лабуцького», тобто повністю усвідомлював негативні наслідки своїх дій.

Таким чином, діяння обвинуваченого мають такі ознаки - це активні дії, за якими обвинувачений спрямовав дію обраного ним знаряддя злочину - ніж - безпосередньо в область життєво важливих органів потерпілого, нанісши останньому колото-різане поранення, в результаті чого настав передбачуваний для обвинуваченого наслідок у виді смерті ОСОБА_8 .

Тому, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію поранення, колегія суду дійшла до висновку, що їх неможна вважати направленими на нанесення тяжких тілесних ушкоджень з настанням наслідку у вигляді смерті потерпілого з непрямої форми вини.

При цьому, суд враховує, що ст.23 КК України дає визначення вини як є психічного ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Відповідно до ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Статтею 25 КК України визначено, що необережність поділяється на кримінальну протиправну самовпевненість та кримінальну протиправну недбалість.

Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Твердження обвинуваченого про те, що його дії мали необережний характер, суд також знаходить такими, що не відповідають дійсності, та розцінює їх як позицію захисту, яка спрямована на зменшення обсягу відповідальності обвинуваченого.

Як вже зазначалося судом за висновком експерта № № 28 від 08.04.2019 року за результатами СМЕ трупа ОСОБА_8 (т.4, а.к.п. 125-129), смерть ОСОБА_8 настала від гострої масивної крововтрати внаслідок пошкодження основної кровоносної артеріальної судини організму - черевного відділу аорти. В даному випадку інтенсивна медична допомога відтермінувала швидке настання смерті. Якби не проводилась інтенсивна медична допомога, то смерть ОСОБА_8 наступила б в більш короткий термін часу після критичного рівня крововтрати. Колото - різана проникаюча рана живота, яка призвела до пошкоджень передньої стінки черевної аорти, лівої ниркової артерії, дрібних пошкоджень брижжі кишок і стінки тонкого кишковика, масивних крововиливів в черевну порожнину, капсули і тканини внутрішніх органів, по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, та перебувають в безпосередньому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

За твердженням ОСОБА_7 обвинувачений розумів небезпеку нанесення удару ножом у місце знаходження життєво важливих органів потерпілого, розумів до яких небезпечних наслідків можуть привести його дії, однак не скористався можливістю припинити конфліктну ситуацію, не покинув місце її розвитку і наніс удар ножом в живіт потерпілого без явної мети припинити його протиправні посягання, що було можливим зробити покинувши місце сварки.

Посилання ОСОБА_7 на те, що він діяв у свій захист, в стані сильного душевного хвилювання, не розуміючи наслідків своїх дій відповідними доказами не підтверджується.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно висновку експерта № 121 від 08.04.2019 року за результатами судової психолого-психіатричної експертизи (т.4, а.к.п. 178-182), ОСОБА_7 , в період вчинення інкримінованому йому правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 , на психічне захворювання не страждає. Сімейна ситуація (батько помер, мати позбавлення батьківських прав) притаманні йому мотиваційні чинники поведінки не вплинули на емоційний стан та психічний розвиток ОСОБА_7 . В період інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 в стані фізіологічного афекту та будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який би вплинув на його свідомість та діяльність, не перебував, а знаходився в стані емоційного збудження, яке виникло на тлі раптово виниклої конфліктної ситуації між ним та потерпілим, з відчуттям образи, приниження та проявилось його подальшими агресивними діями. (т.4., а.к.п. 178-182).

Визначаючись щодо відношення ОСОБА_7 до небезпечних наслідків, що можуть наступити внаслідок його дій, колегія суддів враховує, що небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду кримінальних проваджень щодо злочинів проти життя і здоров`я особи за 2014 рік, здійсненого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ 03.06.2016 року, визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, судам необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. При цьому доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Тобто, критерієм розмежування складів злочинів, передбачених ст. 115 ч. 1 та ст. 121 ч. 2 КК України є суб`єктивна сторона - ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій - в разі умисного вбивства умислом винного охоплюється позбавлення потерпілого життя, а в разі умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, має місце умисел на заподіяння лише тілесних ушкоджень, тоді як смерть потерпілого не охоплюється умислом обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів з врахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, обраного обвинуваченим знаряддя злочину - ножа, локалізацію поранення, що призвело до смерті потерпілого - в місцезнаходження життєво важливих органів - живіт, враховуючи неприязні стосунки, що виникли в наслідок виниклого між сторонами конфлікту, можливості для обвинуваченого припинення протиправних дій, припинення сварки, його поведінки відразу після нанесення тілесного ушкодження - покинув місце події, залишивши ОСОБА_14 без допомоги, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому діянні саме за ч.1 ст. 115 КК України, а позиція обвинуваченого ОСОБА_7 обумовлена його бажанням уникнути кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин.

Належних доказів на спростування обвинувачення за ч.1 ст. 115 КК України стороною захисту не надано.

Тому, дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - судом не встановлено.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання колегія суддів, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, та ті обставини, що обвинувачений є людиною молодого віку, раніш не судимим, має позитивні характеристики.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому колегія суддів також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на тяжкість злочину, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 потребує умов ізоляції від суспільства, через що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, але не на максимальний термін.

Щодо визначення наявності підстав для застосування нормативних положень ст.69 КК України, суд враховує, що як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами) згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

Тобто, лише наявність не менш двох обставин, що пом`якшують покарання, не є автоматичною підставою для застосування ст.69 КК України. Вказані пом`якшувальні обставини повинні бути такими, що істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, та потребують оцінки як обставин вчинення кримінального правопорушення, так і особи винної у вчиненні кримінального правопорушення.

Однак, пом`якшувальних обставин (не менш двох), які могли б бути визнані судом як такі, що є підставою для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

Тому, враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що підстав для застосування положень ст.69 КК України при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не вбачається.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, потерпілої сторони та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

З обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертизи, що становлять загальну суму 27 917,23 грн., згідно наданих довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України, знявши арешт накладений ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2019р.

До вступу вироку суду в чинність запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити попередній - тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 2, 7-29, 100, 349, 369-371, 373-375, 392-395 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 07.03.2019 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 27 917,23 грн.

Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського ВП НВП ГУ НП у Вінницькій області, а саме джинсові штани чорного кольору, кросівки "Nike" чорного кольору, футболку білого кольору, чоловічи труси, кухонний ніж з чорною рукояткою, довжиною 20 см., чоловічі джинси, кофту, футболку, мобільний телефон "Prestigio" , "IMEI" НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картою "Київстар", навушники, єдинний квиток, гаманець - знищити, знявши арешт накладенний ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2019р.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні. Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3