Справа № 487/2958/23
Провадження № 1-кс/487/1930/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 31.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000912, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 31.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000912, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, до 30.09.2023 року з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні.

Захисник та підозрюваний у судовому засідання проти задоволення клопотання заперечували у зв`язку із недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеністю недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000912 від 31.03.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наприкінці вересня 2022 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись в одній із кімнат за місцем спільного проживання із малолітньою падчеркою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на зґвалтування останньої, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_7 не досягла чотирнадцяти років, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи безпорадний стан потерпілої, який виразився у її малолітньому віці та неможливістю через це чинити йому опір, проти волі ОСОБА_7 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої, з використанням власних геніталій, в результаті чого остання завагітніла та відповідно до довідки лікаря акушера-гінеколога від 31.03.2023 перебуває у стані прогресуючої маткової вагітності, строком 25 тижнів 5 днів, тим самим вчинив зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , пов`язане із домашнім насильством.

31.03.2023 ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України та в цей же день останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

03.04.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.05.2023 включно.

25.05.2023 постановою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 30.06.2023 включно.

26.05.2023 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.06.2023 включно.

27.06.2023 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 31.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000912 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, до шести місяців, а саме: до 30.09.2023 року включно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, даними: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.03.2023 від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка просить прийняти міри до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вступив в статевий акт з її малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без добровільної згоди останньої, погрожуючи вбивством їй та членам сім`ї, внаслідок чого остання завагітніла; протоколу огляду медичної документації виданої представником малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ; довідки за фактом огляду акушера-гінеколога ОСОБА_9 від 31.03.2023, згідно з якою при огляді ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено вагітність 28-30 тижнів; протоколу УЗД від 31.03.2023 з КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. І О. Тропіних» ХМР, згідно з яким встановлено термін вагітності ОСОБА_7 25 тижнів та 5 днів; протоколу допиту у якості малолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 31.03.2023, відповідно до якого, остання надала показання про обставини вчинення відносно неї ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а саме про неодноразові статеві акти ОСОБА_5 з потерпілою, які відбувалися без добровільної згоди останньої; протоколу допиту у якості законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 від 31.03.2023, яка показала, що 30.03.2023 вона помітила, що у її доньки ОСОБА_7 збільшився у розмірах живіт та запитавши у неї, що трапилося, остання їй повідомила, що ОСОБА_5 неодноразово її ґвалтував. Про даний факт ОСОБА_10 повідомила до поліції; протоколу огляду планшета марки «Prestigio» від 31.03.2023, виданого законним представником потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якого в планшеті потерпілої наявна переписка з підозрюваним ОСОБА_5 , де він пропонує скинути йому її оголені частини тіла; протоколу огляду мобільного телефону марки «Xiaoma Mi9» від 01.04.2023, вилученого у підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до якого в мобільному телефоні виявлено фотознімки дівчинки, схожої на ОСОБА_7 в оголеному вигляді; висновку судово-психіатричного експерта № 33 від 25.05.2023 відповідно до якого ОСОБА_11 психічними захворюваннями в сенсі ст. 19 ч.2 КК України не страждав і не страждає, виявляє психопатичні риси характеру. У період часу, що цікавить слідство, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, тоді міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У теперішній час він також можу усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. 2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання особи під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 4 ст. 152 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Розуміючи факт вагітності малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_5 покинув місце їх спільного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , до часу його затримання працівниками поліції.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 4 ст. 152 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурором доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу ОСОБА_5 на малолітню потерпілу, її законного представника та свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на малолітню потерпілу, її законного представника та свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в разі визнання винуватим у вчиненні яких підозрюваному загрожує покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1978 році; на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 одружений, дітей не має, має професійно-технічну освіту, постійне місце мешкання, за яким характеризується негативно. Офіційно не працевлаштований, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, повідомлень про вчинення іншого кримінального правопорушення не має.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо завершити досудове слідство у даному кримінальному провадженні у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості процесуальних дій, зокрема, необхідно: отримати висновки молекулярно-генетичних експертиз щодо встановлення ДНК-профілів підозрюваного ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 , призначених 27.04.2023 до Миколаївського НДЕКЦ; отримати висновок судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 , призначеної 28.04.2023 до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи; отримати висновки комп`ютерно-технічних експертиз по вилученому під час особистого обшуку у підозрюваного ОСОБА_5 мобільному телефону та виданому законним представником потерпілої планшету, призначених 01.05.2023 до Миколаївського НДЕКЦ; отримати висновок експертизи відеозапису слідчої дії, а саме допиту потерпілої ОСОБА_7 , призначеної 02.05.2023 до Одеського НДІСЕ МЮУ; отримати висновок комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи потерпілої ОСОБА_7 , призначеної 03.05.2023 до державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків» МОЗ України; з урахуванням висновків вищевказаних судових експертиз визначитись із остаточною кваліфікацією дій підозрюваного ОСОБА_5 ; провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у проведені яких виникне під час досудового розслідування кримінального провадження.

З висновку вказаних експертиз можуть бути отримані відомості, без яких прийняти остаточне законне процесуальне рішення по кримінальному провадженню неможливо, а здобути їх іншим шляхом, не представляється можливим. При цьому висновки експертів будуть доказом факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлення яких є завданням досудового розслідування та мають важливе значення для всебічності і повноти як досудового розслідування, так і судового розгляду, а також для правильної кваліфікації дій підозрюваного.

Закінчення досудового розслідування в межах строків, визначених п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, є неможливим внаслідок особливої складності кримінального провадження, з об`єктивних причин, обумовлених обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки. За вказаних вище обставин, обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, на чому наголошувала сторона захисту, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового слідства підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Заперечення, надані стороною захисту, зазначеного висновку суду не спростовують з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 25.08.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 30.06.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1