Справа № 307/3248/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/213/22, за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року, задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 та повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 19.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000272, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, для усунення в розумні строки виявлених судом порушень вимог КПК України.

З ухвали убачається, що адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, яке мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку із чим, судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту не може бути призначено. У клопотанні адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що до суду прокурор направив обвинувальний акт з датою його затвердження «29.10.2020», разом з тим захисникам та обвинуваченим надано копії обвинувального акту з датами його затвердження «30.10.2020».

Судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000272, відомості про кримінальне правопорушення в якому 19.08.2019 внесені до ЄРДР відносно обвинувачених ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому його необхідно повернути прокурору, для усунення в розумні строки виявлених судом порушень вимог КПК України. Зокрема, суд в ухвалі вказує на те, що відповідно до матеріалів у кримінальному провадженні №0000272 внесеному 19.08.2019 до ЄРДР, обвинувальний акт складено та затверджено 29 жовтня 2020 року. Разом з тим, у судовому засіданні захисниками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 надано для огляду суду копії вручених їм обвинувальних актів у цьому ж кримінальному провадженні, в яких дата їх затвердження зазначена як «30.10.2020», тобто не співпадає з датою затвердження обвинувального акту, направленого до суду. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що згідно з протоколами про надання доступу до матеріалів досудового розслідування: обвинувачений ОСОБА_12 та захисник ОСОБА_13 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 23.10.2020; обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_14 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 30.10.2020; обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_14 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 30.10.2020; обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_13 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 30.10.2020; обвинувачений ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_13 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування з 27.10 по 30.10.2020; а обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_13 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування з 22.10 по 30.10.2020. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вказані відмінності у датах затвердження обвинувального акту наданого суду та його копіях, наданих сторонами захисту, свідчать про невідповідність обвинувального акту приписам п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України у взаємозв`язку з приписами п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України. При цьому така невідповідність обвинувального акту приписам КПК України, є перешкодою для розгляду обвинувального акта у судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, на переконання суду, обвинувальний акт, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, тому підлягає скасуванню. Вважає, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з невідповідністю ст. 291 КПК України, не було. Апелянт вважає, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які відповідають диспозиції ч. 1 ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України, які прокурор вважає встановленими, крім того, до обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування, а також розписки підозрюваних про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування. Звертає увагу на те, що під час судового засідання прокурор зазначив, що наявні розбіжності щодо фактичної дати затвердження обвинувального акту (29.10.2020 та 30.10.2020) є виключно технічною помилкою. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обвинувальний акт повернути до місцевого суду на стадію підготовчого судового засідання на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін обвинувачення та захисту, береться до уваги те, що сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення її розгляду та відомості про поважність причин неявки до початку апеляційного розгляду не надходило. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що клопотання прокурора ОСОБА_15 про відкладення розгляду апеляційної скарги отримано 01.06.2023 о 10 год 25 хв, тобто після розгляду кримінального провадження, і у цьому клопотанні не наведено обставин, які б можна було визнати поважними причинами неявки прокурора у судове засідання, та відповідно, не надано жодних доказів у підтвердження обставин, на які посилається прокурор. Приймаючи рішення про розгляд кримінального провадження за відсутності вищевказаних осіб беруться до уваги приписи КПК України щодо розумних строків розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що, приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 суд першої інстанції діяв відповідно до положень ст. ст. 291, 314 КПК України та передбачених п. п. 1, 2, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, зміст яких розкрито в ст. ст. 8, 9, 20 КПК України.

Так, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Дослідивши та проаналізувавши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла переконання, що висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, є таким, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема змістом обвинувального акту та додатками до нього, і у свою чергу узгоджується з вимогами законодавства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, обвинувальний акт складено та затверджено 29 жовтня 2020 року.

При цьому, відповідно до наданих захисниками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 копій вручених їм обвинувальних актів у цьому кримінальному провадженні, датою їх затвердження є «30.10.2020», що свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і про те, що така не співпадає з датою затвердження обвинувального акту, направленого до суду.

Разом із тим, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що згідно з протоколами про надання доступу до матеріалів досудового розслідування: обвинувачений ОСОБА_12 та захисник ОСОБА_13 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 23.10.2020; обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_14 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 30.10.2020; обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_14 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 30.10.2020; обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_13 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 30.10.2020; обвинувачений ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_13 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування з 27.10 по 30.10.2020; а обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_13 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування з 22.10 по 30.10.2020.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані відмінності у датах затвердження обвинувального акту, наданого суду, та його копіях, наданих сторонами захисту, свідчать про невідповідність обвинувального акту приписам п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України у взаємозв`язку з п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України. З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні не міг бути затверджений 29.10.2020.

Із цих підстав, ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 колегія суддів вважає законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які відповідають диспозиції ч. 1 ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України, які прокурор вважає встановленими, крім того, до обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування, а також розписки підозрюваних про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 вимогам ст. 291 КПК України та, відповідно, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що наявні розбіжності щодо фактичної дати затвердження обвинувального акту (29.10.2020 та 30.10.2020) є виключно технічною помилкою, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з його невідповідністю приписам ст. 291 КПК України, не було, - апеляційний суд визнає такими, що не знаходять свого підтвердження.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги те, що, зазначаючи про описку в даті затвердження обвинувального акту, прокурор не вказує на те, якою є правильна дата затвердження обвинувального акту - 29.10.2020 чи 30.10.2020, а з огляду на час ознайомлення сторін захисту з матеріалами досудового розслідування - 30.10.2020, обвинувальний акт фактично не міг бути затверджений 29.10.2020. При цьому, колегія суддів також бере до уваги, що прокурор не вказує на те, яким чином суд першої інстанції може усунути вказаний вище недолік обвинувального акту щодо дати його затвердження прокурором.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги без поважних причин, прокурор позбавив себе можливості на доведення будь-яких обставин та надання доказів, а також на заявлення клопотань про дослідження доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Разом із тим, апеляційний суд також зазначає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Тому, наведені вище порушення при затвердженні щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 обвинувального акту, апеляційний суд вважає такими, що нівелюють вимоги про дотримання законності в кримінальному процесі й призводить до порушення права особи на захист своїх інтересів, яке унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду та, в свою чергу, являється підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення вищезазначених недоліків.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів, окрім вищенаведеного, бере до уваги: вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що апеляційним судом не встановлено обставин та підстав, які б спростовували висновки суду першої інстанції і на такі сторона обвинувачення не посилається в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року, якою задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 та повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000272, внесеному 19.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, для усунення в розумні строки виявлених судом порушень вимог КПК України, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: