ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/549/23 Справа № 731/590/19 Категорія: ч.4 ст.399 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 липня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 30.06.2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

в с т а н о в и в :

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 30.06.2023 року, у задоволенні клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою - скасувати.

2. Постановити ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів з утриманням у Черкаському слідчому ізоляторі.

3. Не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Дослідивши матеріали провадження приходжу до висновку, що ухвала Городищенського районного суду Черкаської області від 30.06.2023 року, апеляційному оскарженню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.399 КПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Згідно рішення від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини другої статті 392 Кодексу в частині неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не гарантують особі ефективної реалізації конституційного права на судовий захист, не відповідають критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), не забезпечують справедливого балансу інтересів особи та суспільства, а тому суперечать вимогам статей 1, 3, 8, 21, 29, частини першої статті 55 Основного Закону України.

Таким чином, враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року, вважаю, що оскарженню в апеляційному порядку підлягає лише ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а інші ухвали в тому числі про відмову в задоволені клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , окремому оскарженню не підлягають.

Крім того, сама по собі вказівка в резолютивній частині ухвали суду першої інстанції про можливість її оскарження, не дає особі такого права відповідно до вимог Закону.

За таких обставин вважаю, що слід відмовити прокурору у відкритті апеляційного провадження, оскільки ухвала Городищенського районного суду Черкаської області від 30.06.2023 року, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст.392, ч.4 ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити прокурору у відкритті апеляційного провадження, на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 30.06.2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2