642/1988/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № №0000966 від 05.09.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04.09.2022 року приблизно о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік багатоповерхового будинку № 52 по вул. Волонтерська у м. Харків, реалізуючи свій умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, з метою розпорядитись їм на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до автомобіля марки ВАЗ модель2101 бежевого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1973 року випуску, вартістю 11392 грн., згідно висновку Харківського НДЕКЦ № СЕ-19/121-22/11907 -АВ від 25.10.2022, який належить на праві власності ОСОБА_6 та перебував в постійному користуванні у потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був останнім тимчасово залишений без нагляду на території неогородженої парканом парковки біля вказаного вище будинку, де ОСОБА_5 без дозволу потерпілого ОСОБА_7 , через відчинені задні двері, шляхом вільного доступу проник до салону автомобіля та сів за кермо.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом з`єднання дротів живлення, які знаходяться під кермом даного автомобіля привів в дію двигун внутрішнього згорання отримавши можливість вільно на ньому рухатися.

Таким чином, виконавши до кінця всі дії, які вважав необхідними для доведення задуманого ним протиправного діяння, спрямованого на незаконне заволодіння, не зміг завершити свої дії з причин, які не залежали від його волі, так як саме в цей час до автомобіля марки ВАЗ модель2101 бежевого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1973 року випуску, підійшов потерпілий ОСОБА_7 , який намагався затримати ОСОБА_5 на місці вчинення злочину, але останній з місця події втік.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, тобто закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає та погодився із кваліфікацією інкримінованого діяння. Але вказав, що корисливого мотиву у нього не було. Так, останній пояснив, що того вечора він разом з друзями гуляв та вживав спиртні напої. Потім він пішов та зустрів свою знайому разом із її хлопцем. Після чого також ще випили спиртне. Була вже комендантська година та вони вирішили піти пошукати авто їх спільного знайомого, щоб посидіти у ньому, але не знайшли. Побачили припаркований біля будинку автомобіль ВАЗ, у якого виявилось задні двері були відчинені. Таким чином вони проникли до автомобіля. Він сів на місце водія. Деякий час вони знаходились в авто, після чого він почав з`єднувати проводи щоб завести двигун. Кілька разів двигун заводився, але потім вимикався. Їхати вони не збирались, він просто хотів завести двигун щоб включити пічку. Але в цей час до них підбіг потерпілий та вони вискочили з авто і побігли в різні сторони. Дівчина залишилась сидіти в автомобілі. Він зі сторони бачив що потім приїхала поліція. Зазначив, що дуже жалкує, що вчинив такі дії.

Не зважаючи на показання обвинуваченого ОСОБА_5 вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 289 КК України, доводиться дослідженими під час судового розгляду такими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що у нього в постійному користуванні більше трьох років перебуває авто ВАЗ модель2101 бежевого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 . Оскільки стоянки не працювали він припарковував свій автомобіль біля будинку. Сигналізації на автомобілі не встановлено. 04.09.2022 року, десь біля опівночі, він був вдома та побачив у вікно, що двері авто відчинились. Чи тронулась машина з місця він не бачив, адже відразу вискочив на вулицю. Хлопці вискочили з машини та побігли, але він побачив, що в автомобілі ще хтось знаходиться, це була дівчина. Він сказав їй сидіти на місці, але вона кричала. До двору ще вийшов сусід військовослужбовець та вони разом стали її заспокоювати. Дружина викликала поліцію. Хлопців що втекли було двоє. Вони вискочили з передніх сидінь, але він їх не розгледів. В автомобілі під кермом було виламано коробку, знято рейку та захист, проводи були скручені ізолентою. Поліція на виклик приїхала. Потерпілий зазначив, що для того щоб проводами завести автомобіль необхідно мати досвід. З того моменту, як він побачив, що відчинились двері в авто та він вибіг на вулицю пройшло не більше хвилини. Коли він добігав до авто він чув що двигун завівся.

- свідок ОСОБА_8 , яка була допитана у присутності її захисника, у судовому засіданні надала пояснення, що раніше із ОСОБА_5 вона була знайома, у них були дружні відносини, він є крещеним її дитини. На початку осені 2022 року, точну дату вона не пам`ятає, вона разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 гуляли ввечері. Побачили авто біля будинку. Задня дверь якого була відчинена. Через двері проникли всередину авто. Вони сиділи в авто приблизно хвилин п`ятнадцять. Кирил завів автомобіль. Але вийшов чоловік, як стало відомо, хозяїн авто. Хлопці втекли, а вона залишилась в машині. Відповідаючи на питання, свідок ОСОБА_8 також пояснила, що протягом того часу як вони сиділи в авто, вона весь час переглядала свій телефон, та не звертала увагу на те, що робили хлопці. Автомобіль заводив ОСОБА_9 . Оскільки вони шукали авто друга ОСОБА_11 , то вона думала, що це саме його автомобіль. Вона бачила, що ОСОБА_9 двигав ручник. Коли підбіг хозяїн машини, вона сиділа на задньому сидінні. Він не давав їй вийти та погрожував, тому вона кричала.

-Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що вони із ОСОБА_5 друзі. В ту ніч, коли сталася ця подія, точну дату він не пам`ятає, вони разом гуляли - він , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Вживали спиртні напої. Потім вирішили піти до авто ОСОБА_11 їх спільного знайомого. Побачили біля будинку припаркований автомобіль який був такий самий як у Аслана. Підійшли та виявилось задня дверь була відчинена. Так проникли всередину машини. Вони сиділи в авто приблизно пів години. Він сидів на передньому пасажирському сидінні. В цей час ОСОБА_9 намагався завести автомобіль. Там стирчали проводи, та він шляхом їх з`єднання заводив двигун. Один раз авто завелось, але «заглохло». Коли другий раз ОСОБА_9 завів автомобіль в цей час вибіг чоловік, як тепер відомо хазяїн авто, він відчинив водійську дверь та вдарив ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_12 вискочив з авто та побіг. Що відбувалось далі він не бачив. Відповідаючи на питання свідок вказав, що він думав, що це автомобіль Аслана, оскільки у нього таке саме авто, та теж двері не зачиняються, і він дозволяв сидіти у його авто. ОСОБА_14 не казав навіщо він заводив авто. Щойно запрацював двигун, підбіг чоловік хазяїн авто. На той момент ОСОБА_12 із ОСОБА_13 зустрічались. Подія відбувалась неподолік від шкоди № 152. Було темно та комендантська година. Випивали разом коньяк. Автомобіль в який вони сідали це «копійка» бежевого кольору, у якому була відчинена ліва задня дверь. В авто вони просто сиділи. Але потів ОСОБА_9 став намагатися його завести. Кирил сидів на водійському місці. Ксюша сиділа сзаду. Як намагався ОСОБА_9 завести він не знає, адже не розбірається у керуванні авто. Обличчя чоловіка, який підбіг до авто він не бачив. Після події із дівчиною ОСОБА_13 він більше не спілкувався.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні дослідженими письмовими доказами:

- протоколом огляду місця події від 05.09.2022 року, в ході якого за участю потерпілого ОСОБА_7 було проведено огляд транспортного засобу ВАЗ 2101 1973 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено та вилучено відкопійовані 2 відрізки липкої стрічки зі слідами рук вилучених з задньої лівої двері автомобіля, та також виявлено, що на рульовій рейці під коробкою маються від`єднані проводи різних кольорів. До протоколу огляду також додано фототаблицю із загальним виглядом транспортного засобу ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_1 , та з салону авто, а саме місце водія, на якому відображено від`єднані проводи під рульовою коробкою, які обмотані ізольованою лентою;

- згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу ВАЗ 2101, 1973 року випуску, н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 .

-постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про визнання речових доказів від 05.09.2022 року відкопійовані 2 відрізки липкої стрічки зі слідами рук, які були вилучені під час огляду місця події 04.09.2023 року, відповідно до ст.ст. 98, 110 КПК України визнані речовим доказом.

- постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 07.09.2022 року визнано речовими доказами мобільний телефон ТМ «iPhone XS» imei 1) НОМЕР_3 ; 2) НОМЕР_4 з силіконовим чохлом червоного кольору, який був наданий свідком ОСОБА_15 за її заявою, оскільки на вказаному мобільному телефоні маються відео записи, які містять відомості про скоєння кримінального правопорушення.

-згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-22/11907 -АВ від 25.10.2022 ринкова вартість колісного транспортного засобу ВАЗ 2101, 1973 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій чавстині, на момент скоєння злочину, тобто станом на 04.09.2022 становить 11 392 грн.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та находить їх достатніми та допустимими, для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_5 та визнання його винуватості в межах пред`явленого обвинувачення, та за встановлених обставин.

Щодо посилань обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не мав корисливого умислу, суд зазначає наступне.

Корисливий мотив при вчиненні злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно використати чуже майно на свою чи іншої особи користь або отримати майнову вигоду без обернення чужого майна на свою користь, шляхом завідомо протиправного, передбаченого кримінальним законом, заволодіння чужим майном чи чужими майновими правами,

Дійсно, суб`єктивною ознакою таких злочинів є намір особи розпорядитися викраденим, як власним, на свій розсуд.

Головним, тут є саме незаконний характер дій винного щодо отримання та подальшого розпорядження майном, власником якого він не являється.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на відсутність у нього корисливого умислу при заволодінні майном потерпілого, спростовуються фактичними обставинами події та дослідженими судом доказами. Пояснення обвинуваченого в цій частині є непослідовними із врахуванням перебігу обставин події, у зв`язку з чим не можуть бути прийняті судом.

Враховуючи викладене, показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що у нього був не корисливий мотив, суд надає критичну оцінку.

Суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, тобто закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

При з`ясуванні даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом з батьками та сестрою, за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно досудової доповіді, складеної провідним інспектором Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення волі або обмеження волі, та не становить високого ризику небезпеки для суспільства. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на нього обов`язків відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає щире засудження вчиненого ним діяння.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого, його наслідки, дані про особу обвинуваченого.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, з урахуванням того факту, що кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 матеріальної шкоди фактично не завдано, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, а також його наслідки, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених.

Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати на проведення судово-транспортно-товарознавчої експертизи № 616М від 01.12.2022 у розмірі 1699,02 грн.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 14.09.2022 на мобільний телефон ТМ «iPhone XS» imei 1) НОМЕР_3 ; 2) НОМЕР_4 з силіконовим чохлом червоного кольору.

Речові докази :

- сліди рук відкопійовані на два відрізки липкої стрічки - залишити в матеріалах кримінального провадження.

- мобільний телефон ТМ «iPhone XS» imei 1) НОМЕР_3 ; 2) НОМЕР_4 з силіконовим чохлом червоного кольору, що зберігається у камері речових доказів ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешт припинився 31.12.2022 року, після чого не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1