Справа № 504/1762/23
Номер провадження 1-кп/504/586/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2023 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суду Одеської області

у складі головуючого судді- ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Доброслав, клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під ватрою, що подане в межах розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000161 від 25.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фонтанка Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області у судовому провадженні призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні подав клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Клопотання прокурора мотивоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, прокурор послався на наявність ризиків, у разі перебування на свободі обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати злочинну діяльність.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Обвинуваченому роз`яснено право користуватися послугами захисника за призначенням, від чого обвинувачений відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_4 , вказав, що він має постійне місце проживання, проживає з батьками, що мають похилий вік, його батько є інвалідом другої групи, а тому, враховуючи те, що він є єдиною особою, що здійснює догляд за батьками вважав за можливим застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Обвинувачений зазначив, що він не має наміру переховуватися від суду, вчиняти злочини. Свідків у даному кримінальному провадженні немає, він раніше не судимий.

Дослідивши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, вислухавши думки прокурора, обвинуваченого, суд дійшов до таких висновків.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 ч.1 КПК України).

Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п.9 ч.2 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч.2 ст. 132 КПК України).

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч.4 ст. 176 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення (ст. 177 КПК України). Суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше (ст. 178 КПК України).

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (ст. 315 КПК України).

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.114-2 КК України, яке є тяжким за правилами ст. 12 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується усією сукупністю наявних у кримінальному провадженні матеріалів, змістом обвинувального акту та іншими доданими до нього матеріалами. Відомості, викладені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Санкція інкримінованого діяння передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до від 5 до 8 років, що в свою чергу, також може зумовити настання ризиків ухилення обвинуваченого від суду, оскільки саме по собі психічне ставлення та усвідомлення суворості покарання може спровокувати поза процесуальну поведінку обвинуваченого. При цьому, обвинувачений не має тісних соціальних зв`язків є неодруженим, непрацевлаштованим, малолітніх дітей на утриманні не має. Доказів зворотного судом не здобуто. Постійне проживання обвинуваченого разом з батьками, що є особами похилого віку, на переконання суду не нівелює ризику переховуванню обвинуваченого від суду.

Разом з тим, суд вважає недоведеними ризики визначені у клопотанні прокурора - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки окрім того, що вказані ризики наведені в клопотанні, такі жодним чином не обґрунтовані, а клопотання не містить будь-яких доводів, щодо того в чому саме буде полягати ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того ризик впливу на свідків є недоведеним, оскільки відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження, свідки відсутні у вказаному провадженні. Вказане підтвердив і прокурор у судовому засіданні.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то вказаний ризик є також не обґрунтованим у клопотанні прокурора, а обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому такий ризик не підтверджений.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, прийшов до висновку про обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

За таких обставин, не може запобігти поза процесуальній поведінці обвинуваченому обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, з огляду на наведений прокурором ризик переховування від суду, через відсутність в обвинуваченого достатньо стійких соціальних зв`язків та неможливість застосування таких запобіжних заходів, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 176 КПК України.

Таким чином, клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення. З цих підстав в задоволенні клопотання обвинуваченого про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 114-2 Кримінального кодексу України.

В матеріалах судового провадження відсутні будь-які дані з приводу майнового стану обвинуваченого, останній в судовому засіданні не вказав про те, який розмір застави може бути ним внесений для запобіганню ризику переховування від суду.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, суд не визначає розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 27, 176 - 179, 182, 183, 184, 315 ч.1, 369, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області про обрання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

На час судового розгляду обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів до 06.07.2023 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1