Справа №295/9370/22
УХВАЛА

Іменем України

09.06.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням засудженого ОСОБА_2 , який відбуває покарання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» -

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_2 звернувся із копією клопотанням, в якому просив витребувати справу з Коростишівського районного суду Житомирської області та винести ухвалу в якій зазначити, що строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання, а саме з із 19.07.2021. В обґрунтування клопотання зазначив, що згідно вироку Житомирського апеляційного суду від 21.12.2021 строк відбуття покарання рахується з моменту набрання законної сили цим судовим рішенням, тобто з 21.12.2021, хоча він був затриманий раніше НОМЕР_1 .

Ознайомившись із клопотанням, приходжу до висновку про його повернення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

7-1) про застосування до засуджених примусового годування;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Таким чином зміна вироку апеляційного суду в частині визначення порядку відбування покарання не підлягає вирішенню судом в порядку ст. 537 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 8, ст. 113 КВК України, п. 1 розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» засуджені мають право відповідно до законодавства звертатися з клопотаннями до суду через адміністрацію установи виконання покарань. Пропозиції, заяви та скарги, адресовані до державних органів і громадських організацій та посадовим особам, адміністрація установи виконання покарань супроводжує листами. До звернень з питань помилування, а також переведення до інших установ виконання покарань додаються довідки-характеристики на осіб, які їх подали.

Засудженим забороняється надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчим кодексом України.

Як вбачається із копії клопотання, воно надійшло до суду всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчим кодексом України, тобто не через адміністрацію установи виконання покарань, дані щодо джерела їх походження, не свідчать про подання їх засудженим.

Такі обставини не дають можливості ідентифікувати особу, яка подала клопотання, чи є ця особа такою, що має право на звернення до суду з таким клопотанням, унеможливлюють належним чином встановити межі, предмет судового розгляду та вирішити клопотання на підставі всебічного, повного та об`єктивного її розгляду з урахуванням правил підсудності.

Крім того, суд не розглядає копії клопотань, а лише клопотання.

За таких обставин, приходжу до висновку про повернення клопотання засудженому, оскільки воно подано з порушенням порядку подання до суду та містить вимоги про встановлення дати початку строку відбуття покарання засудженого, які не входять до кола питань, які вирішує місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Керуючись ст. 537 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Повернути засудженому ОСОБА_2 копію клопотання про встановлення дати початку строку відбуття покарання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1