Справа № 953/5633/23
Провадження № 1-кп/953/1010/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3

секретар судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000914 від 12.04.2023 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 11.04.2023 приблизно о 16 годині 57 хвилин перебував у торговому залі гіпермаркету «Епіцентр К № 3» (ТОВ «Епіцентр К»), який розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці 9-А, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки таких дій, свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, який введений в дію указом Президента України ОСОБА_5 № 64/2022 від 24.02.2022 та продовжений Указом Президента України ОСОБА_5 № 259/2022 від 18.04.2022, Указом Президента України ОСОБА_5 № 341/2022 від 17.05.2022, Указом Президента В.О. Зеленського № 573/2022 від 12.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, Указом Президента України В.О. Зеленського №58/2023 від 06.02.2023 скористався тим, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаються непоміченим сторонніми особами, взяв з торгівельного стелажу кухонний змішувач, марки «Impresse blanice» 35 мм, артикул 70323276 в кількості 1 штука, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 409 М від 13.04.2023 становить 2069 грн. 80 коп., який поклав до свого рюкзаку. Після чого, ОСОБА_3 попрямував до виходу з гіпермаркету «Епіцентр К № 3», при цьому умисно оминув касову зону, не представивши вищевказаний змішувач до сплати оскільки заздалегідь не мав наміру оплачувати даний товар, та покинув приміщення гіпермаркету «Епіцентр К № З».

Отже, ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, однак злочин не було доведено до кінця з причини, що не залежали від волі ОСОБА_3 , оскільки за лінією кас гіпермаркету «Епіцентр К № 3», а саме біля виходу останній був зупинений співробітником охорони вказаного гіпермаркету з викраденим майном.

В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_3 могли бути спричинені матеріальні збитки ТОВ «Епіцентр К» на загальну суму 2069 грн. 80 коп.

1.2. Указаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки.

2.1.2. На підставі ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження судовий розгляд проведений за відсутності потерпілого ТОВ «Епіцентр К», представник якого надав суду заяву про розгляд справи за відсутності.

2.1.3. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, обвинувачений їх у повному обсязі підтверджує та пояснив про обставини, викладені в обвинувальному акті. При призначенні покарання покладався на розсуд суду.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

2.2.2. Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, висновок судового експерта, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Згідно послідовної практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19 (№ 51- 3198км21) розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

3.2. При встановленні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість.

Разом із цим, потерпілий ані на стадії досудового розслідування, ані під час розгляду кримінального провадження у суді цивільний позов не заявив. Викрадене майно у повному обсязі повернуто потерпілому, тому слід вважати, що шкода йому відшкодована.

Також, суд приймає до уваги, що за поясненнями ОСОБА_3 , інкримінований органом досудового розслідування злочин вчинений ним за складних сімейних обставин та скрутного матеріального становища, що виникли у зв`язку із введенням воєнного стану та активними бойовими діями на території міста Харкова.

На думку суду, такі дії обвинуваченого не пов`язані із бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів вчинення ним злочину. Аналогічну позицію висловлено прокурором у судовому засіданні.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду та на стадії досудового розслідування, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, щире каяття.

3.3. При цьому, судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується, як тяжкий злочин, його вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який має вищу освіту, не одружений, військовозобов`язаний, офіційно не працевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та фактичне місце проживання.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.4. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства шляхом призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, однак зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки.

4.5. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

4.6. Разом з цим, суд, діючи відповідно до положень ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, а саме: витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 409М від 13.04.2023 у розмірі 716,94 грн., відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.3.1. Арешт майна.

Питання про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2023, суд вирішує відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

6.3.2. Запобіжний захід.

У кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.05.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком по 26.06.2023 (включно).

Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речовий доказ: кухонний змішувач марки «Impresse blanice» 35 мм, артикул 70323276 в кількості 1 штука, - після набрання вироком законної сили вважати повернутим володільцю майна - потерпілому товариству з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», місцезнаходження: м. Київ, вул. Берковецька, буд. 6К, згідно розписки представника потерпілого ОСОБА_6 .

Речовий доказ: диск ТМ «Verbatim DVD+R RW 4/7 Gb, на якому містяться відео файли в кількості 12 штук з камер відео спостереження в гіпермаркеті «Епіцентр», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 9А, за 11.04.2023, - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 на майно, вилучене під час огляду місця події 11.04.2023 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9-А, власником якого є ТОВ «Епіцентр К», а саме: кухонний змішувач марки «Impresse blanice» 35 мм, артикул 70323276 в кількості 1 штука.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 409М від 13.04.2023 у розмірі 716,94 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1