Справа № 536/450/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кременчука кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Прокурором було заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшилися та не зникли.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене ним клопотання. Вказав, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 діб.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а тому до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника та пояснив, що має постійне місце проживання у свого знайомого, а тому до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Необхідно зазначити, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

При вирішенні питання доцільності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений, не перебуваючи під вартою, може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілу та свідків, які ще не всі допитані судом; існують ризики вчинення обвинуваченим іншого кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений неодноразово судимий, не має постійних джерел доходу та постійного місця проживання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р., згідно якої питання обґрунтованості тривалості тримання під вартою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних його обставин. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 квітня 2023 року щодо ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18 червня 2023 року включно.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, та з метою забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а також за відсутності вагомих підстав для скасування або зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, з урахуванням того, що розмір застави повинен достатньо мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, з урахуванням вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України ОСОБА_3 слід призначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680,00 грн.

Абзацом 2 ч.3 ст.183 КПК України встановлено, що в ухвалі судді зазначаються, які обов`язки з передбачених ст.194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

На підставі вказаного, суд вважає за необхідне визначити передбачені ст.194 КПК України обов`язки обвинуваченому ОСОБА_3 у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) визначеної цією ухвалою застави.

Керуючись ст.ст. 7, 27, 176-178, 182, 183, 197, 199, 331, 369-372КПК України суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Запсілля Кременчуцького району Полтавської області, громадянину України, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 серпня 2023 року включно.

Визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_3 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на рахунок: UA0015950, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855, банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО): 820172.

Внесення застави є підставою для звільнення особи з-під варти.

Встановити ОСОБА_3 , у випадку внесення застави, наступні обов`язки строком на два місяці з моменту внесення такої:

- прибувати до прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п.3 ч.4 ст.183 КПК України, суд матиме право не визначати розмір застави.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» для відому та для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 20 червня 2023 року.

СуддяОСОБА_1