Єдиний унікальний № 946/5276/22
Провадження № 1-кп/946/276/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

06 червня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000316, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, такого, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.16.03.2022 близько 13:30 години, ОСОБА_3 , знаходячись на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , з метою захисту свого здоров`я та здоров`я члена своєї сім`ї від суспільно небезпечного посягання ОСОБА_6 , який прийшов у вказаний час додому до ОСОБА_3 та члена його сім`ї для з`ясування стосунків та розправи з ними, не порівнюючи захист зі ступенем небезпеки скоєного ОСОБА_6 посягання, перевищивши межі необхідної оборони, переслідуючи раптово виниклий умисел, спрямований на завдання останньому тяжких тілесних ушкоджень, що явно не відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту, за допомогою невстановленого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, який ОСОБА_3 взяв з квартири, умисно наніс один удар в область голови ОСОБА_6 , у результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у виді відкритої проникаючої черпено-мозкової травми у формі забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу лівої тім`яної долі, відкритого вдавленого перелому лівої тім`яної кістки, забійної рани лівої тім`яної ділянки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК, а саме умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Стаття (частина статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 124. Умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення

Умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення,

карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.При цьому, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, судом відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК були створені необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі сторонам кримінального провадження була забезпечена реалізація права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також реалізація інших процесуальних прав, передбачених КПК, у порядку, передбаченому КПК.

6.Відповідно до вимог ст. 337 КПК судовий розгляд проводився лише стосовно ОСОБА_3 , якому було висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

7.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення згідно обвинувального акту за ч. 1 ст. 121 КК не визнав, пояснивши, що 16.03.2022 приблизно о 13:30 год. він знаходився у квартирі АДРЕСА_3 зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , робив у квартирі ремонт, а саме клеїв шпалери, аж раптом у вхідні двері їх квартири три рази сильно хтось постукав. Він попросив свою дружину ОСОБА_8 відчинити двері, однак остання була на кухні з брудними руками, тому він вирішив відчинити двері самостійно. Відчинивши двері, на нього накинувся чоловік з ознаками алкогольного сп`яніння, після чого він з ним привітався та ввічливо спитав, що йому треба. Проте чоловік не відповів на його запитання, почавши одразу штовхатися. Він зазначив, що дії ОСОБА_6 добре зафіксовані на відеозаписі, який до того ж обрізали, оскільки ОСОБА_6 зайшов навіть у квартиру, дійшовши до ванної, але чомусь цей фрагмент відсутній на відеозаписі. Крім того, на відеозаписі йому підмалювали молоток, який він в руках не тримав та не користувався ним, бо у нього в хаті наявний перфоратор. Увесь час він намагався виштовхнути зі своєї квартири ОСОБА_6 , який розмахував руками та вдарив його ( ОСОБА_3 ) у ніс, від чого він обімлів та зайшов у квартиру, зазначивши, що у відповідь не бив ОСОБА_6 . На галас вибігла його дружина, та коли ОСОБА_6 почав до неї чіплятися, він, злякавшись за її безпеку, з метою її захисту відштовхнув останнього та зайшов у квартиру, покликавши за собою дружину, після чого вони одразу зачинили двері у квартиру. Видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 він не бачив, оскільки весь час перебував у напруженні та побоюванні за своє життя та життя своєї співмешканки, а тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 могли виникнути тоді, як останній падав та зачепився за металеві двері. У той момент, коли він штовхнув ОСОБА_6 та останній впав, по сходах піднімалась дружина потерпілого ОСОБА_9 , яка викликала швидку та поліцію. Коли ОСОБА_6 підвівся, він ще довгий час стояв біля їх дверей, кричав та погрожував фізичною розправою, тоді ж вони також викликали працівників поліції, які по приїзду вивели ОСОБА_6 на подвір`я. Зі слів ОСОБА_8 він дізнався про те, що ОСОБА_6 неодноразово чіплявся до сусідів, у тому числі і до неї та він майже увесь час перебуває у стані алкогольного сп`яніння. По приїзду працівники поліції піднялися до нього й попросили дати свої пояснення, на що він погодився та спустився з ними на вулицю, де побачив також і ОСОБА_6 , який там неадекватно себе поводив. На вулиці потерпілий не міг пояснити причину такої своєї поведінки, згодом він казав, що він (обвинувачений) начебто сепаратист, і саме цим пояснював свої дії. На прохання поліцейських, він впустив їх до квартири, яку оглянули, але нічого не знайшли.

8.Не зважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина в умисному заподіянні ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони у повному обсязі підтверджується доказами, що були досліджені під час судового розгляду.

9.Так, заявою від 07.04.2022 потерпілий ОСОБА_6 повідомив поліцію про те, що майстер з ремонту квартир 16.03.2022 о 13:35 год., знаходячись біля квартири АДРЕСА_2 , спричинив йому тілесні ушкодження (т. 1 а.п. 130).

10.Зазначена заява стала підставою для внесення відомостей 08.04.2022 до ЄРДР за №0000316 та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні (т. 1 а.п.129).

11.Про те, що обвинувачений ОСОБА_3 в момент вчинення кримінального правопорушення перебував на місці події і саме він умисно заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , свідчать і сукупність таких доказів, що були досліджені судом.

12.Так, потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_4 , на четвертому поверсі. У квартирі АДРЕСА_5 , розташованої на другому поверсі, проводилися ремонті роботи, а з початком воєнних дій звуки перфоратора посилились, на що він та його дружина неодноразово просили сусідів не вмикати перфоратор хоча б під час тривоги, більше того, його дитині це також заважало займатися онлайн у школі. У той день, 16.03.2022, він привітав свою дружину із річницею, в їх дитини розпочалися зайняття та раптом сусіди розпочали ремонт, увімкнувши перфоратор. Він вирішив спуститися до сусідів аби попросити їх не шуміти, жодних поганих намірів у нього не було, з собою він нічого не брав та не збирався погрожувати. Постукавши двічі у двері квартири, звідки лунав шум, йому ніхто не відчинив, тоді ж він знову постукав у двері долонею своєї руки, після чого відчинила двері ОСОБА_8 . Про те, що саме відбувалося після того як вийшла ОСОБА_8 та момент самого удару він не пам`ятає, лише пам`ятає як над ним стояла його дружина ОСОБА_9 , яка намагалася привести його до свідомості з криками «чому ти весь у крові?», більше нікого поруч він не бачив. Після цього, його дружина викликала швидку, він разом з нею залишався на сходовому майданчику, а по приїзду швидкої його відвезли до лікарні, де надали медичну допомогу, оскільки у нього відняло праву руку майже повністю, він не міг поворушити ані пальцями, ані кистю цієї руки. У той день він перебував у тверезому стані, а свою поведінку після завдання йому тілесних ушкоджень у голову, він пов`язує саме з нанесенням йому цього ушкодження.

13.Свідок ОСОБА_9 під час судового розгляду пояснила, що потерпілий ОСОБА_6 доводиться їй чоловіком. 16.03.2022 вона була вдома зі своєю родиною. Вирішила приготувати обід на честь їх з чоловіком річниці, та приблизно після 12:00 год. вийшла у магазин за продуктами, а коли поверталася додому вже о 13:00 з чимось годині, почула у під`їзді галас, звуки падіння та тремтіння перил. Піднявшись по сходах, вона побачила свого чоловіка ОСОБА_6 , який лежав на спині на сходовому майданчику на другому поверсі між квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , головою до квартири АДРЕСА_6 , а ногами до квартири АДРЕСА_5 , у калюжі крові з розсіченою шкірою вище лоба, голова при цьому задньою частиною спиралась на стіні. На сходах стояла сусідка ОСОБА_8 , яка намагалася відштовхнути ноги її чоловіка, щоб зачинити двері та лише зазначила, що ОСОБА_6 впав, і що швидку ніхто не викликав. Через відкриті двері вона також бачила, що у квартирі ОСОБА_8 знаходився ОСОБА_3 у будівельному одязі, проте вона не звернула уваги чи тримав він щось у руках. Вона почала приводити чоловіка до свідомості та викликала швидку допомогу, яка по приїзду оглянула її чоловіка та їх направили до лікарні, де ОСОБА_6 надали медичну допомогу та зашили рану на голові. У лікарні чоловік повідомив, що не може ворушити правою рукою. Після події він проходив лікування та переніс дві операції. Вона зазначила, що сусіди неодноразово шуміли, через що вона зверталася до них з проханням не шуміти, бо тоді, на початку війни, ще не було чітко чутно сигналів тривоги, проте кожного разу ігнорували її прохання, тому коли вона черговий раз почула з їх квартири шум, пройшла повз та не звернула уваги.

14.Свідок захисту ОСОБА_8 під час судового розгляду пояснила, що 16.03.2022 приблизно о 13:30 год. вона знаходилась зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_7 , поралась на кухні. Аж раптом почула стук у двері, який ставав все гучніше, та їй здалося, що от-от двері виламають. Оскільки у неї були брудні руки, вона попросила ОСОБА_3 , який перебував у ванній, відчинити двері, після чого почула ввічливу розмову з боку ОСОБА_3 , який запитав у відвідувача, що трапилось. Вона пішла подивитися, хто прийшов. Біля їх вхідних дверей вона побачила сусіда ОСОБА_6 , який стояв у прорізі дверей. Спочатку вона не наважувалася підійти ближче, оскільки ОСОБА_6 неодноразово чіплявся до неї та колись побив квартиранта, а також вітчима. Коли розпочався конфлікт і чому вона не зрозуміла, але вони удвох почали розмахувати руками та ОСОБА_6 почав наносити удари ОСОБА_3 , вона перелякалася, підбігла та розпочала махати руками аби ОСОБА_6 не мав змоги пройти далі у квартиру та намагалася з`ясувати причину такої поведінки сусіда. Від ОСОБА_6 вона відчула сильний запах алкоголю з порожнини рота та побачила його почервоніле обличчя, тому зрозуміла, що він нетверезий. ОСОБА_3 у руках нічого не тримав. Коли ОСОБА_6 наніс один удар ОСОБА_3 у ніс та намагався заштовхнути останнього у коридор їх квартири, у ОСОБА_3 з носа потекла кров, і він сказав їй закрити двері та викликати поліцію. На її питання ОСОБА_6 жодним чином не реагував. Вона намагалася закрити двері. Двері, можливо, зачинила вона після падіння ОСОБА_6 на сходовому майданчику, але чому саме він впав, їй не відомо. Зачинивши двері, вона, перебуваючи у шоковому стані, подзвонила в поліцію та розповіла про подію, після чого працівники поліції приїхали на виклик через 5 10 хвилин. Побачивши працівників поліції, ОСОБА_6 обмовив її з ОСОБА_3 , сказавши, що начебто вони сепаратисти. Тоді ж працівники поліції постукали до них у квартиру, попросили оглянути приміщення та нічого не знайшли. Після того, ОСОБА_6 не переставав погрожувати, через що ОСОБА_3 був вимушений написати заяву до поліції. Десь 31.03.2023 їй зателефонував дільничний, який згодом показав їй відеозапис тієї події, але вона помітила, що відеозапис в декількох місцях зупинявся, наче щось видаляли.

Також свідок зазначила, що у жодних стосунках з потерпілим ОСОБА_6 та членами його родини вона не перебувала. У цьому будинку періодично проживала, оскільки робила в квартирі ремонт, могла пожити декілька місяців та з`їжджала. На протязі трьох тижнів до 16.03.2023 вони робили ремонт та жили у квартирі. Якось до неї підходила дружина ОСОБА_6 та просила припинити робити ремонт, однак вона не послухала сусідку та продовжила ремонті роботи, оскільки у квартирі не було майже жодних комунікацій.

15.З досліджених під час судового розгляду аудіозаписів на лінію «102» випливає, що 16.03.2022 о 13:39 год. свідок ОСОБА_8 повідомила по телефону про те, що сусід з четвертого поверху на ім`я ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, стукав ногами у двері її квартирі АДРЕСА_3 , після чого без пояснення причин налетів з кулаками на особу, що робила ремонт, бився, перебуваючи на порозі, та розбив ніс ремонтнику. Далі у той же день о 13:45 год. свідок ОСОБА_8 повторно зателефонувала на службу «102» та зазначивши, що вона раніше вже телефонувала, повідомила, що п`яний чоловік кричить на весь під`їзд, заважає усім людям, порушує порядок, викликає на бійку (т. 1 а.п. 169). З аудіозаписів зі служби «102» за 16.03.2022 також випливає, що о 13:46 год. працівниця швидкої допомоги повідомила про необхідність приїзду поліцейських дуже терміново за адресою: АДРЕСА_8 , другий під`їзд, у зв`язку з тим, що там знаходився ймовірно психічно хворий чоловік у стані гніву, до якого неможливо підійти. А о 14:11 год. було повідомлення також від працівниці швидкої допомоги про травму, а саме про те, що за адресою: АДРЕСА_8 , на ґрунті конфлікту сусід побив сусіда, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому була спричинена забита рана тім`яної області голови зліва, а також у якого був наявним запах алкоголю (т. 1 а.п. 169).

16.З переглянутих безпосередньо судом відеозаписів з нагрудного портативного відеореєстратора, закріпленого за співробітниками патрульної поліції (екіпаж «Океан 8 102»), які прибули на виклик 16.03.2022 за адресою: АДРЕСА_9 , вбачається, що 16.03.2022 о 13:51 год. потерпілий ОСОБА_6 стояв перед вхідними дверима під`їзду №2 багатоповерхового будинку АДРЕСА_8 разом зі свідком ОСОБА_9 , медичними працівниками швидкої допомоги та поліцейськими. При цьому верхній одяг ОСОБА_6 , а саме смугастий светр, у передій частині, а також на задній частині правого рукава рясно був пропитаний кров`ю, в крові також було його обличчя та ліва верхня передня частина голови. Медичні працівники обробили його рану у верхній лівій передній частині голови, звідки і текла кров, та наклали пов`язку, яка через деякий час також рясно пропиталася кров`ю. При цьому потерпілий ОСОБА_6 визнав, що у той день він вживав алкогольні напої і зазначив, що ці тілесні ушкодження йому завдав чимось важким обвинувачений ОСОБА_3 , який також вийшов на вулицю під час надання медичної допомоги потерпілому. Але, чим саме і яким чином йому були завдані тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_6 не міг пояснити, зазначивши, що він не пам`ятає. Потерпілий також вказав, що він спустився до обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що останній підтримує російську окупацію, і він хотів розповісти обвинуваченому, що він не правий. Обвинувачений ОСОБА_3 при цьому не вказував, що потерпілий ОСОБА_6 проникав чи намагався проникнути в його квартиру, а зазначив лише те, що потерпілий у стані сп`яніння прийшов до них до квартири, почав гучно стукати у двері, після відкриття яких почав виказувати йому претензії, погрожувати йому і наніс йому долонею удар по носу, а він відштовхнули його і дружина зачинила двері (т.1 а.п. 170).

17.Характер тілесного ушкодження, зазначеного у п. 1 вироку, завданого потерпілому ОСОБА_6 , а також ступінь його тяжкості та локалізація визначені висновком судово-медичної експертизи № 97 від 05.05.2022. Зокрема, експертизою встановлено, що відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у виді забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу лівої тім`яної долі, відкритого вдавленого перелому лівої тім`яної кістки, забійної рани лівої тім`яної ділянки заподіяна однією ударною дією тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею 16.03.2022 та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Характер, локалізація виявлених ушкоджень у ОСОБА_6 виключає можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту (т. 1 а.п. 140 141).

18.Крім того, експерт ОСОБА_11 під час судового розгляду пояснила, що зазначену експертизу вона проводила на підставі постанови слідчого, і досліджувала необхідні матеріали. До матеріалів було прикріплено КТ головного мозку, виписка з Одеської обласної клінічної лікарні та історія хвороби. Експертиза проведена із запізненням, оскільки вона чекала на документи. За протоколом оперативного втручання, потерпілий спочатку потрапив до Ізмаїльської центральної лікарні, а потім його ургентне направили до м.Одеси. Ушкодження у ОСОБА_6 у виді черепно-мозкової травми виникло від однієї ударної дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, встановити індивідуальні особливості якої за наявною медичною документацією неможливо. Тяжкість тілесних ушкоджень встановлена за критерієм небезпеки ушкодження для життя в момент заподіяння. Протокол оперативного втручання вважається правильним, якщо хід операції описується у повному порядку, його дані враховуються при проведенні експертизи, однак для постановлення діагнозу дані протоколу не мають значення. Слідчий експеримент за її участю не проводився, на місці події вона не перебувала. До слідчого з клопотання про надання додаткових документів, а саме слідчого експерименту, не зверталася. На всі питання слідчого вона надала відповіді, які виклала у висновку експерта.

19.При цьому суд не погоджується з твердженнями сторони захисту про те, що цей висновок експерта є недопустимим доказом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Поняття висновку експерта, його правовий статус та зміст закріплені у ст.ст. 101 102 КПК, положенням яких висновок судово-медичної експертизи № 97 від 05.05.2022 відповідає у повному обсязі. Зокрема, у вказаному висновку відповідно до ст. 102 КПК вказано, коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; місце і час проведення експертизи; хто був присутній при проведенні експертизи; перелік питань, що були поставлені експертові; опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання. У висновку експерта також зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

20.Відповідно до ст. 86 КПК, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

21.Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

22.При цьому, як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 у справі №756/10060/17, послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

Суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

23.Сторона же захисту, посилаючись на те, що досліджуваний висновок експерта не відповідає певним пунктам Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, що затверджена наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, а також принципам об`єктивності і повноти дослідження, визначених ст. 3, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», вимогам п. 1 ч. 5 ст. 69 КПК щодо обов`язковості експерта надати обґрунтований та об`єктивний висновок на поставлені йому запитання, приписам ч.ч. 1, 4 ст. 101 та п. 7 ч. 1 ст. 102 КПК стосовно обґрунтованості відповідей на поставлені експерту запитання і неможливості його виходу за межі спеціальних знань експерта, не обґрунтувала як саме ці можливі порушення вплинули на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили обвинуваченого в можливостях їх ефективного використання. Крім того, наведені стороною захисту обставини, зокрема не наведення у вступній частині висновку експерта переліку об`єктів, що надійшли на експертизу за матеріалами справи; відсутність в дослідній частині висновку інформації про обстежувану особу, певних даних про тілесне ушкодження в одному з медичних документів, не дослідження оригіналу медичної картки стаціонарного хворого КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» на ім`я ОСОБА_12 , не залучення спеціаліста-рентгенолога при оцінці КТ-плівки головного мозку ставлять під сумнів походження висновку експерта, його надійність і достовірність його висновків. Так, судово-медичним експертом ОСОБА_11 при складанні висновку були досліджені комплекс медичних документів, а не одна лише виписка №4676 з медичної картки стаціонарного хворого КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», вона як судово-медичний експерт уповноважена досліджувати у тому числі і КТ-плівки головного мозку, і це не виходить за межі її спеціальних знань як судово-медичного експерта. До того ж експертом був зроблений висновок про тяжкість тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки в момент їх заподіяння, виходячи з даних про тілесні ушкодження, що були зафіксовані в комплексі медичних документів. Висновок також містить обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання в межах спеціальних знань судово-медичного експерта. У зв`язку з цим, суд визнає висновок судово-медичної експертизи № 97 від 05.05.2022 повністю обґрунтованим та об`єктивним.

24.Більше того, ані ст. 86 КПК, ані іншими нормами КПК не встановлено таке процесуальне джерело доказів як рецензія спеціаліста. А за змістом п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК виключно висновком експерта може бути встановлена тяжкість та характер тілесних ушкоджень. У зв`язку з цим та враховуючи, що висновок судово-медичної експертизи № 97 від 05.05.2022 повністю відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК, є обґрунтованим та об`єктивним, то суд не приймає до уваги рецензію від 05.10.2022 на цей висновок експерта, складену спеціалістом в області судово-медичної експертизи на запит захисника (т. 2 а.п. 7 13). До того ж чинним КПК навіть не передбачений такий учасник кримінального провадження як спеціаліст в області експертизи. Статтею 69 КПК визначений правовий статус експерта, а статтею 71 спеціаліста, який відповідно до цієї норми може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду, а також для надання висновків тільки під час досудового розслідування кримінальних проступків. А у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні не кримінального проступку, а злочину, у зв`язку з чим спеціаліст відповідно до наведеної ст. 71 КПК не уповноважений надавати висновок у цьому кримінальному провадженні про злочин. Також ст. 71 КПК спеціаліст не уповноважений надавати і рецензію на висновок експерта.

25.Таким чином, зазначені досліджені судом докази повністю співвідносяться між собою та відповідають один одному, і надають можливість суду встановити об`єктивні обставини, що відбувалися у момент події. Вказані докази у сукупності також спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що потерпілий ОСОБА_6 проникав у квартиру, де він перебував, і він (обвинувачений) не наносив потерпілому тілесних ушкоджень, а тільки лише відштовхнув його. Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він лише підійшов до дверей квартири АДРЕСА_5 , постукавши в них, і в саму квартиру не заходив, коли впав на сходовий майданчик, після чого прийшов у свідомість вже тоді, коли його дружина ОСОБА_9 стояла над ним на сходовому майданчику. Свідок ОСОБА_9 також підтвердила те, що коли вона піднімалася до себе додому, то почула галас і звуки падіння та на другому поверсі побачила лежачого на сходовому майданчику потерпілого ОСОБА_6 головою в бік квартири АДРЕСА_10 , при цьому двері квартири були відкриті, біля них знаходилась ОСОБА_8 , а в квартирі вона бачила ОСОБА_3 . Крім того, показання обвинуваченого про те, що ОСОБА_6 начебто проникав у квартиру не підтвердила і свідок захисту ОСОБА_8 , яка показала, що ОСОБА_6 перебував у прорізі дверей, коли почав штовхатися з обвинуваченим ОСОБА_3 і коли наніс йому удар рукою по носу, та в квартиру не проникав, а лише намагався заштовхнути ОСОБА_3 всередину квартири, але останньому вдалося виштовхати потерпілого, і вона підійшла до дверей, коли потерпілий та обвинувачений почали розмахувати руками. Також з її показань, вона закрила двері після того як ОСОБА_6 впав на сходовому майданчику. У сукупності ці показання свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_6 у квартиру ОСОБА_8 та ОСОБА_3 не проникав, а сутичка сталася на сходовому майданчику перед вхідними дверима квартири. При цьому ОСОБА_6 впав, коли перебував на сходовому майданчику та після того, як обвинувачений ОСОБА_3 присік його намагання заштовхати себе всередину квартири. Показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він тілесні ушкодження ОСОБА_6 не наносив, а можливо він вдарився під час падіння, спростовуються як даними судово-медичного експерта № 97 від 05.05.2022 (т. 1 а.п. 140 141), за якими характер, локалізація виявлених ушкоджень у ОСОБА_6 виключає можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту, так і даними відеозаписів з нагрудного портативного відеореєстратора, закріпленого за співробітниками патрульної поліції (екіпаж «Океан 8 102»), які прибули на виклик, з яких вбачається, що тілесне ушкодження у потерпілого розташоване у лівій верхній передній частині голови. Враховуючи, що, за показаннями свідка ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_6 лежав на спині на сходовому майданчику і його задня частина голови була оперта на стіну, то це об`єктивно унеможливлює отримання ним ушкодження у ліву верхню передню частину голови, якби він вдарився при падінні. Така локалізація виявленого у потерпілого тілесного ушкодження свідчать про те, що воно було завдано йому спереду зверху.

26.Досліджені докази також виключають можливість завдання потерпілому цього тілесного ушкодження і будь-якою іншою особою, адже нікого іншого на місці події окрім свідка ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_3 , а згодом і свідка ОСОБА_9 до приїзду поліції не було. До того ж досліджені докази вказують на те, що потерпілий отримав тілесне ушкодження ще перед падінням після його взаємодії з обвинуваченим ОСОБА_3 на сходовому майданчику.

27.Саме тому, на думку суду, усі вказані докази у сукупності свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_3 умисно завдав потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження у верхню передню ліву частину голови невстановленим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, про що свідчать дані вказаного висновку судово-медичної експертизи (т. 1 а.п. 140 141).

28.Неправдиві показання ОСОБА_3 суд критично оцінює та пов`язує їх з обраною ним позицією захисту з метою ввести суд в оману та уникнути відповідальності за вчинений злочин.

29.На думку суду, стороною обвинувачення не доведено, що знаряддям злочину був один з двох молотків, вилучених за місцем постійного проживання обвинуваченого, розташованого за іншою адресою, а саме: по АДРЕСА_1 , згідно відповідного протоколу від 05.07.2022 (т. 1 а.п. 145 150). Так, стороною обвинувачення не було проведено жодного дослідження на предмет можливого нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 одним з вказаних молотків, до того ж вони були виявлені та вилучені зовсім за іншою адресою. А за місцем проживання ОСОБА_8 , біля якого відбулася подія, обшук не проводився. У зв`язку з цим суд визнає дані вказаного протоколу обшуку від 05.07.2022 (т. 1 а.п. 145 150) та протоколу огляду предметів від 05.07.2022 (т. 1 а.п. 151 158) неналежними доказами.

Мотиви зміни обвинувачення

30.Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

31.Як визначено ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

32.Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 3 ст. 373 КПК, обвинувальний вирок не може гуртуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

33.Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 є обов`язковою до застосування при розгляді справ як джерело права, саме на сторону обвинувачення покладається тягар доведення вини особи, а всі сумніви повинні тлумачитися на користь останньої. Згадана сторона зобов`язана надати суду докази, достатні для визнання обвинуваченого винуватим (рішення від 06.12.1988 у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії», заява №10590/83).

34.Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, покладається на сторону обвинувачення. Тобто, пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретних кримінальних правопорушень з кваліфікацією її дій за статтями (частинами статей) КК, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

35.Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

36.При цьому обвинувальний вирок за висунутим обвинуваченням може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

37.У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (див. рішення у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998).

38.Також як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд (далі ВС), стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З другого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови ВС від 04.07.2018 у справі №688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі №195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі №754/17019/17, від 16.09.2020 у справі №760/23459/17, від 03.02.2021 у справі №761/7897/18 та ін.).

39.Крім того, ВС у постанові від 03.02.2021 у справі №761/7897/18 зазначив, що суди повинні ретельно перевіряти доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи.

40.Отже, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, за яким йому пред`явлене обвинувачення.

41.Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

42.Але суд, оцінивши кожний досліджений доказ відповідно до ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що ці докази поза розумним сумнівом не тільки не спростовують висунуту стороною захисту версію подій, що відбувалися за участю обвинуваченого та потерпілого, в частині наявності суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого безпосередньо перед завданням йому обвинуваченим тяжкого тілесного ушкодження, а й свідчать про недоведеність винуватості ОСОБА_3 саме у висунутому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК, а також про неправильну кримінально правову оцінку його дій стороною обвинувачення.

43.Слід відзначити те, що обвинувачений ОСОБА_3 із самого початку, ще відразу після події, і в подальшому, під час судового провадження, послідовно стверджував, що після того, як він відкрив двері на гучні стуки потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс йому один удар в обличчя по носу. Саме тому, виходячи із засади верховенства права, яка є основоположним елементом права на справедливий суд, ці твердження сторони захисту мають бути ретельно перевірені при оцінці обставин цього кримінального провадження.

44.Вказану версію, висунуту обвинуваченим ОСОБА_3 , підтвердила свідок ОСОБА_8 , яка пояснила, що від потерпілого ОСОБА_6 було чутно запах алкоголю, вбачалося також почервоніння його обличчя, і він без пояснення причин почав чіплятися з претензіями до обвинуваченого ОСОБА_3 , штовхав його та вдарив по обличчю в область носу, від чого у ОСОБА_3 почала текти кров. Хоча під час судового провадження сам потерпілий ОСОБА_6 і заперечив вживання ним алкогольних напоїв перед подією, але з досліджених відеозаписів з нагрудного портативного відеореєстратора, закріпленого за співробітниками патрульної поліції (екіпаж «Океан 8 102»), які прибули на виклик, вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 визнав, що вживав в день події алкогольні напої. Також з дослідженого аудіозапису повідомлення працівниці швидкої допомоги на лінію «102» вбачається, що нею встановлені ознаки сп`яніння ОСОБА_6 . Сам потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду не пояснював, що завдавав ударів обвинуваченому, вказавши, що він не пам`ятає подій після того як двері квартири АДРЕСА_5 відчинилися, і він прийшов у свідомість, коли вже його дружина ОСОБА_9 перебувала над ним, а він знаходився у лежачому положенні на підлозі на сходовому майданчику перед квартирою АДРЕСА_5 .

45.З урахуванням наведених досліджених доказів у сукупності, суд визнає обставини, викладені обвинуваченим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_8 в частині того, що конфлікт розпочав саме потерпілий ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, і після того, як йому відчинили двері, почав виказувати обвинуваченому ОСОБА_3 та свідку ОСОБА_8 незрозумілі для них претензії, під час чого застосував фізичну силу, почавши штовханину, та завдав обвинуваченому ОСОБА_3 один удар по обличчю в область носа, такими, що в дійсності відбувалися, за яких на ОСОБА_3 потерпілим ОСОБА_6 було вчинене суспільно небезпечне посягання, при тому, що, враховуючи місце події місце проживання обвинуваченого та члена його сім`ї, причину та характер дій потерпілого, акт суспільно небезпечного посягання був реально наявним. Саме такі обставини і були визначальними при поведінці обвинуваченого ОСОБА_3 . І саме цю версію розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді. У будь-якому разі, стороною обвинувачення не спростована ця версія сторони захисту та не тільки не доведені, а й не викладені причини та мотиви такої поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він, знаходячись у себе вдома, вийшов на стуки потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та наніс потерпілому тілесне ушкодження вже після того, як потерпілий першим завдав йому удар в обличчя, що, власне, потерпілий ОСОБА_6 хоча і не підтвердив, але й не заперечив під час судового розгляду.

46.Таким чином, версія обвинувачення не тільки не пояснює всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду, а й напряму суперечить ним. Тому наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення та які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_3 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 121 КК.

47.Згідно з ч. 1 ст. 36 КК, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

48.Для вирішення питання про кваліфікацію складу кримінального правопорушення, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

49.Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає (ч. 5 ст. 36 КК).

50.Обсяг досліджених доказів, на переконання суду, є достатнім для висновку того, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно завдав потерпілому ОСОБА_6 , який посягав на нього та на свідка ОСОБА_8 , тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту, оскільки у відповідь на умисне завдання удару обвинувачений ОСОБА_3 невстановленим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею завдав удар у ліву верхню передню частину голови потерпілого, спричинивши йому тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя у виді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми.

51.При цьому, як судом було вище наведено, сукупність доказів виключає наявність протиправного насильницького вторгнення у житло з боку потерпілого ОСОБА_6 з огляду на те, що останній прийшов до обвинуваченого з метою з`ясування обставин шуму від ремонту, за однією версією, та/або у зв`язку з позицією обвинуваченого щодо російської окупації, за іншою. У будь-якому разі, за обома версіями дії потерпілого ОСОБА_6 не були зумовлені проникненням у житло ОСОБА_3 , а були зумовлені з`ясуванням особистих неприязних стосунків з мешканцями квартири АДРЕСА_5 та вчиненням розправи над ними за їхню поведінку. До того ж, з встановлених обставин, зокрема, з показань свідка ОСОБА_8 випливає, що ОСОБА_6 здійснював штовханину та розмахував руками відносно ОСОБА_3 та вдарив його, перебуваючи у прорізі вхідних дверей, а не у приміщенні квартири, і він впав на сходовий майданчик після того, як ОСОБА_3 виштовхав його подалі від входу у квартиру. Враховуючи це, а також те, що потерпілий ОСОБА_6 не був озброєним та вчиняв протиправні дії відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_8 один, не у складі групи осіб, то в даному випадку виключається наявність спеціальних видів необхідної оборони, передбачених у ч. 5 ст. 36 КК.

52.Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 вказують на те, що він діяв з перевищенням меж необхідної оборони, що відповідно до ч. 3 ст. 36 КК тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК, в залежності від наслідків, що настали.

53.У зв`язку з цим, суд, діючи в межах висунутого обвинувачення згідно обвинувальному акту, у силу ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення, вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 124 КК як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, оскільки це покращує становище обвинуваченого.

Мотиви неврахування судом окремих доказів

54.Як було вище наведено, суд не приймає до уваги як неналежні докази дані протоколу обшуку від 05.07.2022 (т. 1 а.п. 145 150) та протоколу огляду предметів від 05.07.2022 (т. 1 а.п. 151 158), у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення не доведено, що вилучені молотки стосуються розглядуваного провадження.

55.Крім того, суд при ухваленні вироку не приймає до уваги дані відеозапису події, що виданий свідком ОСОБА_13 відповідно до його заяви від 14.04.2022 на ім`я слідчого (т. 1 а.п. 131), дані протоколу огляду вказаного відеозапису слідчим від 16.05.2022 (т. 1 а.п. 133 139), а також показання свідка ОСОБА_13 з цього приводу, з таких підстав.

56.Так, за містом ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК, на збирання доказів уповноважені виключно сторони кримінального провадження, потерпілий та представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому КПК. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

57.Статтею 245-1 КПК, якою була доповнена Глава 20 «Слідчі (розшукові) дії» КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про електронні комунікації» щодо підвищення ефективності досудового розслідування «за гарячими слідами» та протидії кібератакам» від 15.03.2022 №2137-IX, що набув чинності з 22.03.2022, чітко та однозначно встановлені підстава та порядок зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, шляхом проведення відповідної слідчої дії. За змістом вказаної норми, таке зняття здійснюється на підставі постанови слідчого, прокурора та, за необхідності, за участю спеціаліста. Про здійснення такого зняття складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу. При цьому вказана норма не містить положень щодо добровільності згоди власника або володільця відповідних приладів або засобів, у зв`язку з чим вона підлягає застосуванню незалежно від наявності такої згоди, і у випадку відмови власника або володільця відповідних приладів або засобів добровільно їх надати, незважаючи на постанову слідчого, прокурора, то таке знання показань технічних приладів або засобів має відбуватися з урахуванням положень ч. 5 ст. 132 КПК із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, тимчасового доступу до речей, документів та/або такої слідчої (розшукової) дії як обшук.

58.Враховуючи, що отримання вказаного відеозапису у цьому кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до ЄРДР 08.04.2022 (т. 1 а.п. 129), відбулося вже після доповнення КПК ст.245-1, то зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису мало би відбутися з суворим дотриманням положень цієї норми.

59.Однак, відеозапис події, що виданий свідком ОСОБА_13 відповідно до його заяви від 14.04.2022 на ім`я слідчого (т. 1 а.п. 131), здобутий стороною обвинувачення всупереч вказаного імперативного порядку та без наявності для того відповідної підстави, а саме постанови слідчого чи прокурора. Так, стороною обвинувачення не надана відповідна постанова слідчого чи прокурора, а також при знятті показань всупереч ч. 6 ст. 245-1 КПК не був складений відповідний протокол. Як пояснив свідок ОСОБА_13 , він видав відеозапис з його камери відеоспостереження публічно доступного місця східної площадки біля його квартири АДРЕСА_6 та біля квартири АДРЕСА_5 саме за зверненням поліцейських, а не з власної ініціативи. Крім того, як було вище наведено, ст. 93 КПК на збирання доказів уповноважені виключно сторони кримінального провадження, потерпілий та представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, і в порядку, передбаченому КПК, а свідок на збирання доказів не уповноважений.

60.При цьому суд приймає до уваги правову позицію ВС, що викладена в його постанові від 31.03.2021 у справі №333/1539/16-к щодо порядку отримання стороною обвинувачення від свідка за її ініціативою і доброю волею диска з відеозаписом із відеореєстратора, наданого за його письмовою заявою на ім`я слідчого. Проте, ця позиція ВС висловлена ще до внесення змін до КПК, тоді, коли у КПК не містилася спеціальна норма, яка передбачає спеціальні підставу та порядок зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, незалежно від добровільної згоди власника або володільця відповідних приладів або засобів шляхом проведення відповідної слідчої (розшукової) дії згідно ст. 245-1 КПК. Після доповнення КПК цією нормою вказана правова позиція ВС щодо зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, вчинених після 22.03.2022 (дата набрання чинності ст. 245-1 КПК), стала нерелевантною. Крім того, у вказаній справі свідок добровільно та самостійно завчасно записав відеозапис на диск та добровільно його надав під час проведення його допиту слідчим. А у розглядуваній справі свідок, хоча й також добровільно записав та надав відеозапис зі своїх камер відеоспостереження, але саме після того, як до нього звернулися поліцейські спеціально з цією метою і не під час проведення його допиту, про що свідок ОСОБА_13 пояснив під час судового розгляду, зазначивши, що, наскільки він пам`ятає, поліцейські до нього приходили двічі перший раз за відеозаписом, а під час другого разу проводився його допит.

61.Таким чином, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 не погодився з обставинами, зафіксованими на вказаному відеозаписі, заявивши про його фальсифікацію, то порушення чітко встановленого порядку його отримання ставить під сумнів походження цього доказу, його надійність і достовірність і нівелює доказове значення його відомостей, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеного у вищенаведеній постанові від 31.08.2022 у справі №756/10060/17. До того ж стороною обвинувачення не були спростовані належними доказами посилання обвинуваченого ОСОБА_3 про фальсифікацію відеозапису. Тому суд визнає цей доказ таким, що був отриманий з істотним порушенням порядку, встановленому ст. 245-1 КПК, тобто недопустимим доказом, у зв`язку з чим в силу ч.2 ст. 86 КПК суд не може посилатися на нього при ухваленні судового рішення.

62.А дані протоколу огляду відеозапису слідчим від 16.05.2022 (т. 1 а.п. 133 139) та показання свідка ОСОБА_13 з приводу цього відеозапису є похідними від самого відеозапису, який визнаний судом недопустимим доказом, у зв`язку з чим суд не може посилатися і на ці докази при ухваленні судового рішення з точки зору сформованої практики ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева», критерієм віднесення доказів до якої є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

63.Крім того, дані протоколу огляду відеозапису слідчим від 16.05.2022 (т. 1 а.п. 133 139) та показання свідка ОСОБА_13 щодо йог озмісту не можуть бути прийняті до уваги судом і в силу ч. 2 ст.23 КПК, якою встановлена засада безпосередності дослідження показань, речей і документів, оскільки вказаний огляд відеозапису за вказаним протоколом здійснювався слідчим, а не безпосередньо судом, а показання свідка ОСОБА_13 також стосуються переглянутого відеозапису.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

64.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

65.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого

Мотиви призначення покарання

66.У відповідності до ст.ст. 65 67 КК суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті КК, відповідно до положень Загальної частини КК, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

67.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від санкції статі обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин.

68.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

69.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

70.Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 у справі № 207/5011/14-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

71.Суд враховує те, що хоча за ступенем суспільної небезпечності (тяжкості) склад вчиненого ОСОБА_3 злочину відноситься до привілейованого складу злочину, тобто до складу злочину з пом`якшуючими обставинами, але внаслідок нього потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які потягли за собою інвалідність ІІ групи (а.п. 197-а).

72.Суд також враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , у якого хвора нога (т. 1 а.п.234 239), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 167), раніше не судимий (т. 1 а.п. 166), має на утриманні одну неповнолітню дитину, 2008 р.н. (т. 1 а.п. 30), за місцем проживання дільничним офіцером поліції характеризується негативно, як брехлива, скритна особа та особа, що раніше була помічена у сварках та сутичках (т. 1 а.п. 168), а окремою фізичною особою, у якої ОСОБА_3 тимчасово працював, характеризується за робочими якостями позитивно (т. 1 а.п. 241).

73.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду.

74.Отже, з урахуванням даних про особу ОСОБА_3 , у тому числі того, що він раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проживання та позитивно як працівник, наявність у нього однієї неповнолітньої дитини на утриманні, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, даних досудової доповіді, а саме середнього ризику вчинення повторного правопорушення та високого ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, обстановки, причин, характеру та способу вчинення злочину, внаслідок якого потерпілому було завдано тяжкі тілесні ушкодження у голову, що потягли встановлення йому інвалідності ІІ групи, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_14 можливе лише з призначенням йому покарання у виді арешту у верхніх межах санкції, оскільки призначення менш суворого покарання не досягне мети його застосування. Разом з цим, на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для призначення більш суворих видів покарань, а саме таких як обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

75.При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 (т. 1 а.п. 69 109) про стягнення матеріальної шкоди в сумі 35 728,72 грн, моральної шкоди в сумі 100 000 грн, а також на правову допомогу в сумі 11 505 грн, суд керується положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК), відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч. 1 ст. 1167, ч. 1 ст. 1168 ЦК, у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

76.Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_6 , повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення, в результаті якого і виникла у потерпілого майнова та моральна шкода, вина обвинуваченого повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом.

77.Потерпілим ОСОБА_6 доведені витрати, понесені на своє лікування в розмірі 35 728,72 грн., які були здійснені на придбання медичних інструментів та ліків, а тому матеріальна шкода в зазначеному розмірі має бути відшкодована обвинуваченим ОСОБА_3 .

78.Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно завдав ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони, що спричинило розлад здоров`я потерпілого, у зв`язку з чим ним було витрачено 35 728,72 грн на лікування відповідно до лікарських призначень (т. 1 а.п. 80 107, 187 198), які і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 . При цьому, враховуючи, що ОСОБА_3 було вчинене кримінальне правопорушення при перевищенні меж необхідної оборони, то положення ч. 1 ст. 1169 ЦК не можуть бути застосовані.

79.При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , суд враховує характер кримінального правопорушення, глибину фізичних страждань потерпілого, у зв`язку з ушкодженням його здоров`я та встановленням йому ІІ групи інвалідності, погіршення внаслідок цих страждань його нормального психологічного стану, те, що хоча потерпілому і була завдана моральна шкода, але цьому сприяла і протиправна поведінка самого потерпілого, а також керується принципами розумності та справедливості, та вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягає стягненню 75 000 грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього.

80.Що стосується процесуальних витрат на правову допомогу, то суд виходить з такого.

81.Так, потерпілий ОСОБА_6 просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у загальному розмірі 11 505 грн, зазначив при цьому їх розрахунок у самому цивільному позові (т. 1 а.п. 69 75), та надавши при цьому копію витягу з договору про надання правової допомоги потерпілому та цивільному позивачу по кримінальному провадженню №32/08-22 від 17.08.2022 та додаток №1 до вказаного договору у виді тарифів на послуги адвоката (т. 1 а.п. 108, 109), і ним не було надане документальне підтвердження їх здійснення.

82.При цьому при обґрунтуванні підстав для стягнення та розміру витрат на правову допомогу потерпілий виходив з положень Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), зокрема, з положень ч. 2 ст. 137 ЦПК, та з висновків ВС щодо них у порядку цивільного судочинства, з основним акцентом на тому, що витрати на правову допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи уже їх фактично сплачено чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК).

83.Але разом з цим потерпілий не врахував положення ч. 5 ст. 128 КПК про те, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом; і норми ЦПК застосовуються до процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, якщо КПК вони не врегульовані, та за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

84.Питання про розподіл процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, знайшло своє унормування у положеннях КПК, а тому положення ЦПК з цього питання застосовані бути не можуть.

85.Так, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

86.Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі розмір процесуальних витрат. Згідно ж ч. 2 ст. 92 КПК обов`язок доказування даних щодо розміру процесуальних витрат покладається на сторону, що їх подає.

87.Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №821/227/17, №726/549/19, №810/3806/18, №199/3939/18-ц, №466/9758/16-ц, Великої Палати у справі № 826/1216/16).

88.Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує, в усякому разі, надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).

89.У постанові від 14.12.2021 у справі №922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

90.Але потерпілим ОСОБА_6 , окрім попереднього (орієнтовного) розрахунку сум процесуальних витрат на правову допомогу, всупереч положень п. 3 ч. 1 ст. 91, ч. 2 ст. 92, ч. 1 ст. 124 КПК не надано документального підтвердження на їх реальне здійснення. У зв`язку з цим у стягненні витрат на правову допомогу ОСОБА_6 має бути відмовлено.

91.Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 всього підлягає стягненню 110 728,72 грн.

92.Судом встановлено, що ОСОБА_3 був затриманий у даному кримінальному провадженні 06.06.2022 у встановленому чинним КПК порядку, на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.05.2022, у зв`язку з чим його заперечення на цю ухвалу суд не приймає до уваги. Після затримання відносно ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.06.2022 ОСОБА_3 був негайно звільнений з-під варти та відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого продовжувався у встановленому порядку та на теперішній час сплив. Клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили від прокурора не надходило.

93.У силу вимог ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 06.06.2022 до 07.06.2022 має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_3 у виді арешту за правилами, встановленими п/п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, виходячи з розрахунку день за день.

94.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК, та призначити йому покарання у виді арешту на строк шість місяців.

2.З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

3.Строк покарання ОСОБА_3 у виді арешту обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з метою виконання вироку.

4.Згідно ч. 5 ст. 72 КК, зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 06.06.2022 до 07.06.2022 в строк покарання у виді арешту, виходячи з розрахунку день за день.

5.Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 110 728,72 грн (сто десять тисяч сімсот двадцять вісім гривень 72 коп.). В іншій частині цивільного позову відмовити.

6.З набранням вироком законної сили скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2022 та два ручних молотка, вилучених 05.07.2022 у ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

7.Накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2022 арешт на «DVD-R» диск із відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на другому поверсі кв. АДРЕСА_11 , за 16.03.2022, добровільно виданий 14.04.2022 ОСОБА_13 , залишити без змін, та залишити його в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

8.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

10.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

11.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1