УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування заходів забезпечення безпеки,-

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло вище зазначене клопотання, в якому заявниця вказує, що являючись адвокатом, ОСОБА_4 , вона подала до Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтава заяву про вчинення кримінального правопорушення від 20.07.2023 року передбаченого ст. 365 КК України. Відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбував покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», працівниками цієї установи щодо нього вчинялись такі злочини як катування, нанесення тілесних ушкоджень, застосування фізичного та психологічного насильства, ненадання медичної допомоги та відібрання лікарських засобів, які є життєвонеобхідними для нього. У зв`язку з цим 20.07.2023 року останньою було складено та направлено заяву про кримінальне правопорушення до Офісу Генерального прокурора, Харківської обласної прокуратури та Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтава, Уповноваженого ВРУ з прав людини, у зв?язку з існуванням реальних підстав вважати, що життю та здоров?ю ОСОБА_4 , загрожує небезпека в Державній установі «Темнівська виправна колонія (N° 100)». На даний час ОСОБА_4 знаходиться в Державній установі «Київський слідчий ізолятор .

Враховуючи викладене захисник просить застосувати заходи безпеки відносно засудженого.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.

Рішення про застосування заходів безпеки може бути прийнято слідчим суддею у випадках, передбачених статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно із положеннями ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для забезпечення особи, яка позбавлена свободи, захисником і відкласти будь-який розгляд, у якому бере участь така особа, на необхідний для забезпечення особи захисником час, якщо вона бажає залучити захисника або якщо слідчий суддя вирішить, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, вимагають участі захисника.

Виходячи із вказаних норм законодавства, рішення щодо застосування заходів безпеки у даному кримінальному провадженні може прийнятися слідчим або прокурором, у провадженні яких воно знаходяться.

Звертаючись з клопотанням захисник вказує, що вона подала до Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтава заяву про вчинення кримінального правопорушення від 20.07.2023 року передбаченого ст. 365 КК Відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбував покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», працівниками цієї установи щодо нього вчинялись такі злочини як катування, нанесення тілесних ушкоджень, застосування фізичного та психологічного насильства, ненадання медичної допомоги та відібрання лікарських засобів, які є життєвонеобхідними для нього. У зв`язку з цим 20.07.2023 року нею було складено та направлено заяву про кримінальне правопорушення до Офісу Генерального прокурора, Харківської обласної прокуратури та Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтава, Уповноваженого ВРУ з прав людини, у зв?язку з існуванням реальних підстав вважати, що життю та здоров?ю ОСОБА_4 , загрожує небезпека в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)».

Разом з тим, будь-яких підтверджень про здійснення досудового розслідування кримінального провадження за вищевказаною заявою захисника ОСОБА_3 в межах територіальної юрисдикціїШевченківського районного суду м. Києва, слідчому судді не надано.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 на підставі ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду етапований з Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для розгляду клопотання засудженого ОСОБА_4 про забезпечення його участі у розгляді заяви про роз`яснення постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 27 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Між тим, відповідно до п.13-1 ч.1 ст. 532 КПК України судом під час виконання вироків вирішуються питання про оскарження дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань, однак відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України зазначенні питання має вирішуватися місцевим судом, яким постановлено вирок, або в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Окрім того, відповідно приписів п.3 ч.6 ст. 206 КПК України передбачено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством. Однак, у клопотанні захисника ОСОБА_3 відсутні будь-які посилання на такі обставини.

Тому, слідчий суддя звертає увагу заявника, що відповідно до п.6 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом. Розгляд вказаної категорії скарг/ клопотань відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З огляду на викладене, слідчий суддя проходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування заходів забезпечення безпеки слід повернути особі, яка її подала.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3 ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», ст.ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Повернути клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування заходів забезпечення безпеки особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1