Справа № 646/3396/23
№ провадження 1-кп/646/479/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000195 від 02.02.2023р., відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області, одруженого, який не працює, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшов обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив, що вважає можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Кримінальне провадження підсудне Червонозаводському районному суду м.Харкова. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження до судового розгляду, який з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, оскільки обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Також в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 15.07.2023р.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також на те, що ризики, які передбачені п.1, п.3 ст.177 КПК України, та які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не зменшилися. Так, на переконання сторони обвинувачення, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, зокрема, на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України, оскільки усвідомлює тяжкість обвинувачення та з обставинами інкримінованого злочину обвинувачується у роботі у незаконно створеному правоохоронному органі, що свідчить про наявність соціальних зв`язків з представниками РФ. Також прокурор вважає, що існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків з огляду на те, що вони є місцевими мешканцями.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що зазначені прокурором ризики не доведені переконливим чином та є абстрактними. Обвинувачений не збирається ухилятися від суду та впливати на свідків. Так, від обвинуваченого захиснику відомо, що його підзахисного пропонували включити до списків на обмін з полоненими, які тримаються у Російській Федерації, але обвинувачений відмовився від цього. Крім того, свідки, деякі з яких знаходяться у слідчому ізоляторі, вже допитані під час досудового розслідування.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17 травня 2023 ОСОБА_5 повідомлена підозра за ч.7 ст.111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 17.05.2023р. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 15.07.2023р.

За результатами розгляду апеляційної скарги сторони захисту на вищевказану ухвалу слідчого судді від 17.05.2023р. Харківський апеляційний суд залишив її без змін відповідною ухвалою від 26.06.2023р.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, які є особливо тяжким злочином.

За злочин, передбачений ч.7 ст.111-1 КК України, закон передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Безумовно, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, сама по собі не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Разом з тим, приймаючи рішення щодо вищевказаного клопотання прокурора, суд бере до уваги не тільки тяжкість інкримінованого обвинувачення, але й інші обставини.

На цій стадії, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд не оцінює докази наявності чи відсутності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Таку оцінку суд може надати лише у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження.

На цій же стадії судом перевіряється лише обґрунтованість підозри, тобто наявність інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

І у даному випадку, перевіривши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку про наявність такої інформації про обвинуваченого щодо інкримінованого йому злочину без попереднього висновку щодо його винуватості.

Таким чином, існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину.

Щодо особистої ситуації обвинуваченого ОСОБА_5 , то він громадянин України, одружений, раніше не судимий, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має.

Та обставина, що обвинувачений постійно, як він пояснив з 1976 року, проживав у м.Куп`янську, свідчить про наявність давніх соціальних зв`язків з місцевими мешканцями та обізнаність щодо їх життєвої ситуації, сімейного стану, місця проживання, роботи тощо.

В той же час свідки у вказаному кримінальному провадженні судом ще не допитані. При цьому за правилами ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Ці обставини свідчать про наявність ризику незаконного впливу обвинуваченим на свідків.

Крім того, обвинувачений на протязі 37 років був мешканцем прикордонного з Російською Федерацією прикордонного населеного пункту - міста Куп`янськ - та за обставинами інкримінованого йому злочину обвинувачується у роботі у незаконно створеному правоохоронному органі. Обвинувачений не має достатньо міцних соціальних зв`язків у місці тимчасового проживання у м.Ізюм. Ці обставини, з урахуванням тяжкості обвинувачення, свідчать про ризик переховування обвинуваченого від суду.

Що стосується доводів сторони захисту про абстрактність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, то для оцінки судом обставин на предмет наявності чи відсутності ризику переховування від суду та ризику незаконного впливу на свідків достатнім є не встановлення факту такого переховування та впливу чи факту намагання це вчинити, а встановлення обставин, які свідчать про наявність чи відсутність факторів, які можуть певним чином вплинути на поведінку обвинуваченого у майбутньому.

Таким чином, з урахуванням доведеності наявності обґрунтованої підозри у вчинені обвинуваченого інкримінованого йому злочину та наявності ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

З урахуванням сукупності всіх встановлених обставин, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості.

Судом вивчалося питання про можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, але з урахуванням всіх вищевказаних обставин суд вважає, що не існує достатніх гарантій запобігання вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 177, 199, 314, 315, 316, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити у кримінальному провадженні №0000195 від 02.02.2023р., відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, судовий розгляд на 12.00 годину 24 липня 2023 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, захисника, обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11.09.2023 р. включно.

Строк дії ухвали до 11.09.2023р.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1