Єдиний унікальний номер 333/2518/23
Провадження №1-кс/333/1807/23
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000117 від 02.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09.06.2023 ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000117 від 02.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2023 задоволено клопотання дізнавача ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про арешт тимчасово вилученого майнаавтомобіля Rover д.н.з. НОМЕР_1 у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000117 від 02.04.2023 за ст. 290 КК України. Накладено арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 02.04.2023 року майно автомобіль Rover д.н.з. НОМЕР_1

Арешт на автомобіль було накладено з позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном при цьому відповідно до положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення пересування, передачі майна.

В свою чергу накладення арешту на автомобіль без позбавлення права користування, з передачею йому автомобілю на відповідальне зберігання, це найменш обтяжливий спосіб, який не призвів би до суттєвого обмеження моїх прав та свобод і не обмежував би його правомірну підприємницьку (як самозанята особа) професійну діяльність.

Автомобіль вилучено 02.04.2023 року і до цього часу 08.06.2023 року автомобіль перебуває у розпорядженні дізнавачів СД ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, при цьому, жодних слідчих дій з автомобілем весь цей час не проводиться.

Так, вже після вилучення автомобілю дізнавач ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області 03.04.2023 звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на обшук автомобіля, клопотання було задоволено суду ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2023 року Справа №333/2518/23 пров. №1-кс/333/1010/23 (надалі ухвала від 04.04.2023), якою надано" дозвіл на проведення обшуку автомобіля Rover д.н.з. НОМЕР_1 з метою виявлення слідів знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Строк дії ухвали від 04.04.2023 року сплив 04.05.2023 року.

При цьому, йому відомо, що ухвала від 04.04.2023, в порядку ст. 236 КПК України виконана не була, обшук автомобіля не було проведено. Також не було проведено і експертного дослідження автомобіля з метою виявлення наявності або відсутності слідів знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміни без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу. Більш того, з автомобілем за більш ніж два місяці не проведено жодної слідчої дій.

Фактично орган дізнання після накладення арешту на автомобіль, наслідком чого бууло позбавлення його, як володільця автомобіля, можливості ним користуватися, не провів з автомобілем жодної слідчої дії або експертного дослідження направлених на встановлення наявності або відсутності ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, а також доведення того факту, що автомобіль є речовим доказом. Більш того, орган дізнання умисно не проводить з автомобілем слідчі дії, а саме не виконав ухвалу від 04.04.2023, яка була винесена саме з метою виявлення слідів знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Звертаю увагу, що підставами накладення арешту на автомобіль, на які посилався дізнавач в клопотання про арешт, було визнання його речовим доказом та необхідність проведення з автомобілем слідчих дій та експертних досліджень, які необхідні для доведення наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України і відповідно встановлення чи є автомобіль речовим доказом або ні.

Умисне не проведення органом дізнання протягом більш ніж двох місяців з дня вилучення слідчих дій з автомобілем, експертного дослідження автомобілю, невиконання ухвали слідчого судді про обшук автомобіля, відсутності будь-яких дій органу дізнання за для доведення того чи є автомобіль речовим доказом або ні, свідчить про умисну бездіяльність органу дізнання при розслідуванні кримінального правопорушення. Фактична вищезазначена бездіяльність органу дізнання доводить, що арешт на автомобіль накладено лише з метою його вилучення та позбавлення його права користування ним. Все це вказує на те, що в подальшому арешті автомобіля відпала потреба, бо арешт був накладений саме з метою збереження речового доказу, проведення слідчих дій та експертних досліджень.

Окрім того, така бездіяльність також свідчить про умисне введення в оману слідчого судді, внаслідок обґрунтування необхідності арешту автомобіля саме необхідністю збереження речового доказу, проведення слідчих дій та експертного дослідження, які орган дізнання після накладення арешту не проводить, а це вказує на необґрунтованість накладення арешту слідчим суддею, який повірив на слово органу дізнання, що арешт автомобілю для вказаних в клопотанні дій, які не виконуються.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав клопотання та заявив, що майно вилучене, а саме автомобіль необхідно повернути йому для зберігання та належного користування.

В судовому засіданні прокурор дізнавач заперечував проти задоволення клопотання, оскільки дане питання було предметом розгляду слідчим суддею під час накладення арешту на зазначене майно у клопотанні захисника. Підстави на теперішній час не змінилися.

Судом встановлено, що 02.04.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ст. 290 КК України (кримінальне провадження №0000117).

Судом встановлено, ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2023 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Rover», в кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з метою виявлення слідів знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Згідно протоколу обшуку від 20.04.2023 дізнавачем проведено обшук автомобіля марки «Rover», в кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 02.04.2023 майно вилучене під час огляду місця події 02.04.2023, а саме автомобіль марки «Rover», в кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2023 накладено арешт автомобіль марки «Rover», в кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Підставою для накладення арешту було те, що вилучене майно, підпадає під критерії речових доказів визначені статтею 98 КПК України.

Згідно з положеннями ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Частиною 3 ст. 170 КПК встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім цього, суд також зазначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 87 КПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України істотним порушення прав людини і основоположних свобод є, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Із матеріалів клопотання вбачається, що обшук, під час якого вилучені речі, проведено на підставі відповідного судового рішення, яким надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля.

У цьому випадку питання законності проведеного обшуку, у ході якого було вилучено арештоване майно, повинно оцінюватись не формально, а у контексті п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, щодо того, чи були суттєвими порушення при проведенні обшуку на підставі дозволу суду в автомобілі. Оцінка суттєвості таких порушень є предметом судового провадження. Натомість, слідчий суддя вирішуючи питання про арешт майна чи скасування арешту такими повноваженнями не наділений.

Крім цього, судом встановлено, що на теперішній час дізнавачу необхідно провести ряд слідчих дій, тому клопотання про передачу автомобіля ОСОБА_4 також не підлягає задоволенню, як таке, що заявлене передчасно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання володільця майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1