Дата документу 24.07.2023 Справа № 333/4586/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/4586/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/599/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 24 липня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

23.08.2022 року, приблизно о 08 годин 00 хвилин, ОСОБА_8 маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року 3133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року №2119-ІХ, від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-ІХ та від 17.05.2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року №2263-ІХ), з метою особистого збагачення, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Маяк» за адресою: вул. Новокузнецька буд. № 20-А у м. Запоріжжі, запримітив у черзі на сходинках до входу в салон маршрутного таксі № 75 потерпілу ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, ставши позаду потерпілої начебто в чергу на вхід до салону вказаного маршрутного таксі, шляхом вільного доступу з правої кишені сукні потерпілої ОСОБА_9 викрав належне останній майно, а саме: мобільний телефон «Galaxy J7 Neo», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в корпусі золотистого кольору, вартістю 2716 грн. 67 коп., у чохлі «бампер», чорного кольору, вартістю 50 гривень, на екрані телефону захисне скло, вартістю 100 гривень, із сім-картами операторів мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_3 та «Київстар» НОМЕР_4 , які матеріальної цінності не представляють. Після чого маршрутне таксі № 75 разом із потерпілою ОСОБА_9 направилось за маршрутом, а ОСОБА_8 , не заходячи до салону таксі, разом із викраденим майном був фактично затриманий на місці скоєння кримінального правопорушення працівниками поліції ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Таким чином, протиправними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 спричинено майнову шкоду на загальну суму 2866 грн. 67 коп.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили. До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 постановлено залишити запобіжний захід - тримання під вартою.

Зараховано у строк покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 23.08.2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 08 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що призначене йому покарання є надто суворим. Суд першої інстанції не врахував, що він визнав провину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував матеріальну шкоду, збіг тяжких сімейних обставин, які підштовхнули його до вчинення кримінального правопорушення.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, або призначити покарання у виді обмеження волі.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому більш м`якого покарання, застосування до нього положень ст.75 КК України, колегія суддів виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

Місцевий суд також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який раніше вісімнадцять разів судимий за скоєння умисних злочинів у т.ч. корисливих кримінальних правопорушень. Крім того, раніше до ОСОБА_8 було застосовано звільнення від призначеного судом покарання із випробуванням та двічі умовно-дострокове звільнення, у період відбування яких ОСОБА_8 не зміг виконати покладенні на нього обов`язки та скоював нові кримінальні правопорушення.

За відбуття покарання, призначеного попереднім вироком звільнився з місць позбавлення волі у травні 2022 року і через три місяці скоїв дане інкриміноване кримінальне правопорушення.

Не були місцевим судом залишені без уваги і інші дані стосовно особи обвинуваченого, а саме: його вік та здоров`я (з 2020 року неодноразово був оглянутий лікарем-наркологом, востаннє 07.02.2022 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів, психостимуляторів. Синдром залежності від опіоїдів. Вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками).

Отже, вагомих обставин, які б висвітлювали особу обвинуваченого у позитивному вигляді не вбачається, навпаки відомості стосовно неодноразових притягнень до кримінальної відповідальності поряд із обставинами даної справи засвідчує схильність до протиправної поведінки, а вчинення кримінальних правопорушень є для обвинуваченого джерелом доходу при відсутності постійного і законного джерела заробітку.

Одночасно, відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного, зокрема і наявність постійного місця реєстрації та проживання, перебування у цивільному шлюбі та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

При цьому апеляційна інстанція, проаналізувавши обставини скоєного, відомості стосовно особистості обвинуваченого ОСОБА_8 не вбачає суттєвих позитивних обставин, які можна віднести на користь доводів апелянта.

Отже, зазначені обставини не вказують на невідповідну суворість призначеного покарання, а з урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наявність обставин щодо неодноразових притягнень обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням злочину в умовах воєнного часу через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, що на думку колегії суддів засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 давали місцевому суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання.

Усталена протиправна поведінка обвинуваченого і навіть відбуття реального покарання не спонукало ОСОБА_8 до критичної оцінки своїх протиправних дій.

Крім того, попереднє застосування до ОСОБА_8 положень ст.75, ст.76 КК України, а також умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що вбачається із матеріалів провадження, та подальше вчинення ним кримінальних правопорушень вказує, що інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням по відношенню до ОСОБА_8 виявляється неефективним.

Правових підстав вважати призначене судом покарання явно несправедливим через суворість немає, а переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки суду першої інстанції та вказували б на порушення загальних засад призначення покарання, в апеляційній скарзі не міститься.

Відшкодування потерпілій стороні завданих збитків мало місце лише внаслідок дій працівників поліції через повернення потерпілій вилученого у обвинуваченого викраденого майна.

При цьому, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих, соціальні зв`язки обвинуваченого, були підставами для призначення обвинуваченому покарання у мінімальній межі, встановленої санкцією ч.4 ст.185 КК України.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні йому покарання взяті до уваги.

Вчинення злочину під впливом несприятливих умов, скрутного матеріального становища, про що було зазначено в апеляційній скарзі, з урахуванням низки інших несприятливих обставин, не впливає на призначене обвинуваченому покарання.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4