Провадження по справі № 1-кп/522/544/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

19 липня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001120 від 07.03.2019 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, одруженого, маючого середню освіту, пенсіонера, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2019 року, приблизно о 07:00 год., при необмеженій видимості, при сухому дорожньому покритті, в світлий час доби, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Водопровідна в м. Одесі, з боку провулку Високого в напрямку вул. Басейнова, на якій організовано двосторонній рух, по дві смуги руху у кожному напрямку руху, розділені подвійною суцільною лінією.

Так в районі Т-образного перехрестя доріг вул. Водопровідної з Водопровідним 3-тім провулком в м.Одесі, при зміні дорожньої обстановки, а саме при виникненні у водія ОСОБА_4 необхідності виконання маневру повороту ліворуч на 3-тій Водопровідний провулок, водій ОСОБА_4 , перед зміною свого напрямку руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху: а саме перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3. згідно ПДР і як наслідок допустив зіткнення з велосипедом марки «LIV Envie Advanced», під керуванням ОСОБА_10 , що здійснювала рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Водопровідна, з боку вул. Басейної в напрямку Високого провулку в м. Одесі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда марки «LIV Envie Advanced», ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у виді вивиху акроміального кінця лівої ключиці, розриву лівого ключично- акроміального з`єднання, з якими була доставлена до КУ «Міська клінічна лікарня № 1», та які відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Mercedes- Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 регламентувались вимогами р. 34 ПДР і дорожньої розмітки 1.3 ПДР, згідно з якими, поворот ліворуч у місці ДТП з перетинанням дорожньої розмітки 1.3 був заборонений.

Виконанням вимог дорожньої розмітки, не здійснюючи виїзд на смугу зустрічного руху та поворот ліворуч в забороненому ПДР місці, водій автомобіля «Mercedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП.

Дії водія автомобіля «Mercedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам дорожньої розмітки 1.3 розділу 34 ПДР, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із ДТП.

Таким чином, водій своїми діями допустив порушення вимог п. п. 2.3. (б), 34.1. Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія:

п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 34.1. ПДР «Розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію перетинати забороняється».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заявили клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Провадження у справі просив закрити.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_8 не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечувала щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин, які передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,- підлягає задоволенню.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09.04.2019, справа № 760/18016/15-к.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності, слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).

Положеннями статті 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Згідно із частиною 2 статті 49 КК перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Санкція ч.1 ст. 286 КК України (в редакції від 11.01.2019) передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ст.12 КК України, яка діяла на момент вчинення злочину, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відносилось до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до пункту 2 ч.1 ст.49 КК України в редакції Закону чинної на момент вчинення злочину, регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

З 01 липня 2020 року в Україні набув чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII (далі - Закон України №2617-VIII).

Вказаним Законом внесені зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Санкція ч.1 ст. 286 КК України (в чинній редакції) передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України (в чинній редакції) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Пунктом 2 ч.1 ст.49 КК України в редакції Закону на момент розгляду судом, регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 5 КК України вбачається, що кримінальне правопорушення, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України (яке він вчинив 07.03.2019), відноситься до категорії невеликої тяжкості, за який відповідно до ст. 49 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, а саме трьох років з дня вчинення ним кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе за умови перебігу зазначеного строку, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Із хронології подій у вказаній кримінальній справі вбачається, що ОСОБА_4 не ухилявся від слідства та суду, тобто перебіг розгляду справи не переривався, при цьому відсутні відомості щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за інші злочини.

Зазначені обставини знайшли свого підтвердження також відповідно до рішення Верховного Суду України від 12.09.2022 року (справа № 203/241/17 провадження № 51-4251кмо21).

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа щодо нього - закриттю.

Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 грошових коштів у зв`язку з залученням експертів для проведення експертиз у кримінальному провадженні, суд керується висновками зазначені у постанові Верховного Суду від 12.09.2022 (справа № 203/241/17 провадження № 51-4251кмо21), відповідно до яких: якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі.

Позовна заява, - відсутня.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження, а тому витрати на правову допомогу відповідно до акту виконаних робіт, наданих представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_8 слід покласти на потерпілу.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Суд не скасовує арешт з майна обвинуваченого ОСОБА_4 , так як у справі є цивільний позов, для забезпечення якого накладався арешт, який потерпіла сторона бажає надавати в циільно-правовому порядку.

Керуючись ст. 49 КК України, ч. 2 ст. 284, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 ,- не обирався.

Витрати на правову допомогу надану представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_8 , - покласти на потерпілу ОСОБА_10 .

Судові витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової авто-технічної експертизи обставин та механізму дорожньо- транспортних пригод, в сумі 3768 грн. 00 коп.; судової авто-технічної експертизи технічного стану автомобіля «Mercedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 та велосипеда «LIV Envie Advanced», в сумі 3611 грн. 00 коп.; судової авто-технічної транспортно-трасологічної експертизи в сумі 3140 грн. 00 коп.,- віднести на рахунок держави. ?

Речові докази у справі: СD-R диск зберігати при матеріалах кримінального провадження

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 21.07.2023 року о 15:00 годині в залі суду №131.

Головуючий суддя: ОСОБА_11

19.07.2023