ВИРОК

Іменем України

12.09.2023 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

провівши у відкритому судовому засіданні розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000548 від 14.03.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 26.04.2022 року вироком Галицького районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21.03.2022 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 14 березня 2020 року близько 12:40 год., маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, знаходячись в торговому залі магазину «Ашан», що за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 58, шляхом вільного доступу, таємно викрав із стелажів товар, що перебуває у власності вищевказаного магазину а саме: шоколад «Світоч Exclusive sea salt & caramel» вагою 100 грам кожна, у кількості 3 шт. загальною вартістю 89,28 грн., шоколад «Світоч Exclusive raspberry & chia» вагою 100 грам кожна, у кількості 3 шт. загальною вартістю 69,88 грн., шоколад «Milka цілий лісовий горіх» вагою 90 грам кожна, у кількості 3 шт. загальною вартістю 64,75 грн., чим спричинив майнової шкоди на загальну суму 214,94 грн., після чого не оплативши вартості вищевказаного товару, попрямував до виходу із даного приміщення магазину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Потерпілий в судове засідання вкотре не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про проведення підготовчого судового розгляду без потерпілого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані: за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, оскільки обвинувачений вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчиненого повторно.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочинами, а також особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується формально, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Від захисника відмовився. Відтак слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини КК України, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі.

Також судом враховано наступне.

Крім того, суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21.03.2022 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., за вироком Франківського районного суду м. Львова від 01.02.2021 року ухвалено виконувати самостійно.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Враховуючи, ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та їх кількість, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не перебував на обліку у лікаря психіатра, перебування на обліку в лікаря нарколога, стан його здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_4 на підставі частин 1 та 4 ст. 70 КК України слід визначити із застосуванням принципу за сукупністю кримінальних правопорушень, до призначеного даним вироком суду покарання частково приєднати покарання призначене за вироком Галицького районного суду м. Львова від 21.03.2022 року.

Керуючись 349, 368, 370, 373, 374 , ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, до призначеного даним вироком суду покарання частково приєднати покарання призначене за вироком Галицького районного суду м. Львова від 21.03.2022 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., за вироком Франківського районного суду м. Львова від 01.02.2021, -виконувати самостійно.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статті 349, 392 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1