Справа № 738/607/23
№ провадження 1-в/738/55/2023
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання начальника Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_2 про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку стосовно засудженого ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

учасників судового розгляду:

прокурора - ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_3

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Начальник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку стосовно засудженого ОСОБА_3 ..

Клопотання мотивоване тим, що вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій в органах державної влади строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності. Вказаним вироком ОСОБА_3 змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою та взято під варту в залі суду. Початок строку виконання вироку рахується з моменту затримання ОСОБА_3 , а саме з 05 листопада 2019 року. На підставі ст.72 КК України ОСОБА_3 у строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 11 червня 2018 року по 13 червня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 05 березня 2020 року змінено обраний вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року запобіжний захід ОСОБА_3 з тримання під вартою на особисте зобов`язання до набранням вироком законної сили, останнього звільнено з-під варти в залі суду. В подальшому, ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 травня 2021 року вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року залишено без змін. За таких обставин, заявник вважає, що період звільнення ОСОБА_3 з-під варти через зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання до моменту його фактичного затримання, тобто з 05 березня 2020 року по 21 січня 2023 року, не повинен враховуватися у строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, посилаючись на п.14 ч.1 ст.537, ч1 ст.539 КПК України, заявник просить вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 28 травня 2021 року в частині відрахування строку відбування покарання ОСОБА_3 привести у відповідність до ухвали Херсонського апеляційного суду від 05 березня 2020 року та часу його фактичного затримання, зарахувавши засудженому на підставі ст.72 КК України строк перебування під вартою з 05 листопада 2019 року по 05 березня 2020 року.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що правові підстави для звернення до Менського районного суду Чернігівської області з даним клопотанням у начальника ДУ «Менської ВК (№91)» відсутні, оскільки вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року судами апеляційної та касаційної інстанції не змінювався, з часу його ухвалення та по даний час виконується безперервно. У клопотанні категорично зазначено твердження про те, що під час виконання вироку певний період часу не повинен зараховуватися йому у строк відбування покарання, у зв`язку з чим начальник установи просить суд легалізувати такий висновок. Звернувшись з даним клопотанням до суду в порядку п.14 ч.1 ст.537, 539 КПК України, начальник установи не мотивує в чому саме полягають сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, натомість, фактично просить змінити вирок суду, виключивши з нього частину строку відбування покарання, яке, на його думку, не підлягає зарахуванню, та зарахувати лише той строк перебування під вартою, який вважає необхідним, однак, Менський районний суд Чернігівської області не має повноважень на вирішення таких питань. Окрім того, якщо вирок є незрозумілим, то можна звернутися із заявою про його роз`яснення до суду, який ухвалив вирок.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Встановлені судом обставини.

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.368 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій в органах державної влади строк на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності. ОСОБА_3 змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою та взято під варту у залі суду. Початок строку виконання вироку рахується з моменту затримання ОСОБА_3 , з 05 листопада 2019 року. На підставі ст.72 КК України ОСОБА_3 у строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 11 по 13 червня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 05 березня 2020 року ОСОБА_3 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, звільнено з-під варти в залі суду.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 травня 2021 року вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року залишено без змін, при цьому в ухвалі вказано на те, що у зв`язку із зміною ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, період з 05.03.2020 до моменту його фактичного затримання не повинен зараховуватись у строк відбування покарання, однак, враховуючи, що прокурором в апеляційній скарзі не висунуто вимогу про приведення вироку у відповідність до ч.5 ст.72 КК України в цій частині, апеляційний суд не має можливості самостійно вийти за межі апеляційних вимог, оскільки це призведе до погіршення становища обвинуваченого.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року набрав законної сили 28 травня 2021 року.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до положень пункту 14 частини 1 статті 537, пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Суд вважає, що системний аналіз положень статті 539 КПК України, пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», свідчить про те, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому статтею 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

У клопотанні начальником установи виконання покарань порушено питання про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_3 , яке полягає у приведенні вироку суду першої інстанції та ухвали Херсонського апеляційного суду від 28 травня 2021 року в частині відрахування строку відбування покарання засудженому у відповідність до ухвали Херсонського апеляційного суду від 05 березня 2020 року, якою було змінено ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, та з врахуванням його фактичного затримання відповідно до рапорту від 21 січня 2023 року, зарахувавши на підставі ст.72 КК України засудженому строк перебування його під вартою з 05 листопада 2019 року по 05 березня 2020 року.

Встановлено, що суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду вироку Голопристанського районного суду Херсонької області від 05 листопада 2019 року було відомо про те, що ОСОБА_3 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання ухвалою ж цього суду від 05 березня 2020 року, проте вказане питання судом апеляційної інстанції не було вирішено у зв`язку з відсутністю відповідної вимоги прокурора, про що зазначено в ухвалі Херсонського апеляційного суду від 28 травня 2021 року.

Отже, фактично судові рішення є незрозумілими в частині зарахування засудженому у строк покарання строку попереднього ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

На думку суду, порушені у клопотанні питання не є питаннями про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, у розумінні статті 537 КПК України, та не можуть бути вирішені Менським районним судом Чернігівської області, як судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, оскільки це фактично призведе до зміни судових рішень, на що не наділений повноваженнями Менський районний суд Чернігівської області.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання установи виконання покарання.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання начальника Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_2 про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку стосовно засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 12 червня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1