Справа №295/4125/23
УХВАЛА

Іменем України

16.06.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, внесене в кримінальному провадженні №0000326 від 29.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідування встановлено, що 28.01.2023 о 18:52 год ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні торгівельної зали магазину «Аврора-471» ТОВ «Вигідна покупка», що розташований за адресою: вул. Вітрука, 45 в м. Житомир, шляхом вільного доступу із стелажа маркету таємно, у період воєнного стану, викрав майно, а саме: пальник для газового балона з п`єзопідпалом торговельної марки «Campin» моделі «Flame Gun 915» вартістю 144, 20 грн без ПДВ в кількості 2 штук, загальною вартістю 288, 40 грн та портативний газовий балон для кемпінгу торговельної марки «Golf» вартістю 90, 96 грн без ПДВ загальною вартістю 379, 09 грн.

Утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_4 покинув приміщення вищевказаного магазину з викраденим товаром, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак його протиправні дії були припинені працівником вищевказаного магазину.

Вину ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України сторона обвинувачення підтверджує зібраними доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.01.2023; протоколом ОМП від 28.01.2022 року; протоколом огляду предмету від 30.01.2023; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 07.02.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду відеозаписів від 10.02.2023; повідомлення про підозру від 15.02.2023.

У клопотанні слідчий послався на ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та в обґрунтування ризиків вказав, що ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, яке є невідворотним у випадку визнання його винним.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим у клопотанні не обґрунтований взагалі.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила задовольнити. Пояснила, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри та сукупність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що вину у скоєну визнає, вчиняти інші кримінальні правопорушення не буде, як не буде і переховуватись від правоохоронних органів.

Захисник ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, наведені прокурором, є недоведеними, доказів на їх обґрунтування прокурором не надано, підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування, а постійно проживав разом зі своїм батьком в с. Млинище Житомирського району, за час розшуку не вчинив жодного кримінального правопорушення, раніше не судимий, є батьком двох малолітніх дітей, має проблеми зі здоров`ям та доглядає хворого батька, з яким спільно проживає, має намір ініціювати укладення угоди про визнання винуватості.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, адвоката, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000326 від 29.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

15.02.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою та п`ятою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в сукупності такі документи вказують на те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova),заява №9190/03,пункти 56і 59,з подальшими посиланнями). Запобіжний захід - в будь-якому випадку впливає перш за все на поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, та не повинен підміняти собою покарання за вчинення злочину, адже вирішення таких питань є завданням більш пізніх етапів кримінального провадження. В свою чергу, абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення - є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні ЄСПЛ у справі Ходорковський проти росії, зазначається, що обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя - не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. При цьому, арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки тоді, коли «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 185 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має двох малолітніх дітей, від органів досудового розслідування не переховується, доглядає хворого батька, з яким спільно проживає, вину у скоєному визнає, має намір ініціювати укладення угоди про визнання винуватості, вартість викраденого майна неспівмірна із суворістю запобіжного заходу, відсутністю завданих кримінальним правопорушенням збитків, оскільки викрадене майно повернуто власнику, враховуючи те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання встановленому в судовому засіданні одному ризику, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (зокрема, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків) може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 185 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту в певний період доби.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 185, 194, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 20-00 год до 07-00 год.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, служби;

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора.

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Встановити строк дії ухвали до 23.06.2023 року. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1