Справа № 551/499/23
ВИРОК

Іменем України

16 травня 2023 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000299 від 15 березня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яреськи Шишацького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою технічною освітою, офіційно не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Близько 11-00 години 15 березня 2023 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом на викрадення чужого майна у вигляді деревини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань прибув до земельної ділянки, що знаходилась навпроти дороги по АДРЕСА_1 , де спиляв за допомогою бензопилки дві деревини породи осика загальним об`ємом 1,01 кум. метри та вартістю 720,46 грн., які належать територіальний громаді в особі Шишацької селищної ради Полтавської області та розпиляв на 45 фрагментів в подальшому перемістивши до власного домогосподарства, тим самим довівши свій злочинний намір до кінця.

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану в зв`язку з чим вони кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України.

05 травня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та начальником Шишацького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , із залученням захисника адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Того ж дня у вказаному кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт.

Потерпілою стороною надано письмову згоду прокурору на укладання угоди про визнання винуватості (абз. 4 ч.4 ст. 469 КПК).

Згідно даної угоди її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України та виду і міри покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком, визначеним судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Вірність кваліфікації дій обвинуваченого органам досудового розслідування та сторонами угоди сумніву не викликає.

Суд вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження, в тому числі обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, відшкодування завданого збитку) та характеризують особу обвинуваченого цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні, визначеному в межах санкції статті.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК та не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Суд переконався, що обвинувачений беззастережно визнає себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та погоджується на призначення узгодженого покарання із звільненням від його відбування, розуміє суть цього покарання та умови звільнення, цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом перевірена наявність згоди потерпілої сторони на укладання угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, а також повноваження представника потерпілої ОСОБА_6 на надання відповідної згоди.

3а даних обставин, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з призначенням узгодженої сторонами виду та міри покарання, а також звільненням обвинуваченого від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

З огляду на характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, з метою забезпечення виправлення обвинуваченого, для належного контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання, суд вважає необхідним визначити іспитовий строк у мінімальному розмірі, передбаченому ч.4 ст. 75 КК України та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Завдана злочином майнова шкода у розмірі 720,46 грн. відшкодована шляхом вилучення та подальшого повернення предмету кримінального правопорушення. Цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що бензопилка за допомогою якої він здійснював спилювання дерев, належить його співмешканці, вказану бензопилку він взяв без її дозволу коли вона перебувала на роботі, а отже вона не знала про незаконність використання даного інструменту. Доказів того, що вказана бензопилка належить саме обвинуваченому суду надано не було.

На підставі ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави 755,12 грн., що були витрачені на проведення судових експертиз.

Долю речових доказів слід вирішити керуючись приписами ст. 100 КПК, а саме: викрадену деревину повернути потерпілому, бензопилку повернути власнику ОСОБА_7 , яка не знала та не могла знати про незаконність її використання обвинуваченим (п.4 ч. 1 ст. 96-2 КК).

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 травня 2023 року, укладену між начальником Шишацького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши йому узгоджене покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп. на відшкодування процесуальних витрат про залученню експерта у кримінальному провадженні.

Бензопилку червоного кольору марки «RORX» - повернути власнику ОСОБА_7 .

Фрагменти деревини породи осика повернути власнику Шишацькій селищній раді.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_8 Сиволап