КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/2044/18 Провадження № 11-кп/824/4208/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000512 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000512 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313 КК України повернуто прокурору.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин не відповідає інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, зокрема сторона обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, у великих розмірах, однак у викладі фактичних обставин відсутня така кваліфікуюча ознака як придбання. Крім того, стороною обвинувачення ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 313 КК України, в той же час перелічені предмети, які були вилучені в обвинуваченого, не можуть визнаватись лабораторним обладнанням. Поряд з цим, із обвинувального акта вбачається, що надана на дослідження рідина, яка була вилучена у ОСОБА_6 , є прекурсором, кримінальна відповідальність за зберігання якої передбачена ст. 311 КК України, однак з викладу фактичних обставин не вбачається виявлення та вилучення даного прекурсору, одночасно як і кваліфікування таких дій за ст. 311 КК України.

Не погодившись з таким рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апелянт зазначає, що повернення обвинувального акта з підстави, що ОСОБА_6 висунуте неконкретне обвинувачення, суперечить закону.

Прокурор вказує на те, що обвинувальний акт складений слідчим у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, затверджений прокурором, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 з посиланням на положення закону.

Крім того, апелянт вважає, що обвинувальний акт містить усі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника ОСОБА_8 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приписами ст. 314 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Основне завдання стадії підготовчого судового засідання полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Зокрема, обвинувальний акт, згідно п. 5 ч. 2 наведеної норми закону повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що виклад фактичних обставин за ч. 2 ст. 309 КК України не відповідає кваліфікації кримінального правопорушення, а обвинувачення за ч. 1 ст. 313 КК України має суперечності щодо деталей вчинення діяння, також відсутній виклад фактичних обставин та кваліфікування дій ОСОБА_6 за ст. 311 КК України.

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів та звертає увагу на те, що в обвинувальному акті відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначаються лише ті обставини, які прокурор вважає встановленими.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. ст. 36, 40 КПК України, слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 36, 338 КПК України, під час судового розгляду прокурор вправі змінити висунуте особі обвинувачення.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, суд правильно зазначив, що висунуте обвинувачення має бути зрозумілим, тобто в доступній для сприйняття формі.

Проте, ані сторона захисту чи потерпілі, ані суд не можуть вимагати від прокурора викладення обвинувачення так, як, на їх думку, це має бути.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Проте це питання може бути вирішене лише під час судового розгляду.

Із обвинувального акта вбачається, що він містить усі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зокрема у ньому викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000512за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313 КК України повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4