Провадження № 1-кс/947/5574/23
УХВАЛА

11.05.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , представника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу представника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого та прокурора,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга представника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого та прокурора в рамках кримінального провадження № 0000052, щодо неповернення майна, вилученого під час обшуку, а саме: грошових коштів - 367198 гривень, 2210 євро, 100 доларів США.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість, оскільки на теперішній час вживаються всі необхідні заходи для повернення грошових коштів власнику, крім того, зазначив, що представник зверталася до слідчого та прокурора лише з запитами, проте, відповідного клопотання від представника не надходило, та надав копію постанови про визначення зберігання речових доказів від 21.02.2023 року.

Представник, в судовому засіданні наполягала на задоволенні скарги, посилаючись на викладені в скарзі доводи, зокрема, на те, що в арешті зазначених коштів було відмовлено, та до теперішнього часу грошові кошти не повернуто.

Вивчивши матеріали скарги, надані прокурором копії, приходжу до наступного.

Згідно до вимог ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення, зокрема, власника майна можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном.

Зазначені в клопотанні грошові кошти, є тимчасово вилученим майном, порядок повернення якого передбачений зокрема п.2 ч.1 ст.169 КПК України, а саме - за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Як вбачається з матеріалів скарги, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, вилученого під час обшуку, зокрема: грошових коштів, зазначених представником, відмовлено, проте, на теперішній час кошти не повернуто власнику.

Тобто бездіяльність слідчого та прокурора - не повернення тимчасово вилученого майна, не відповідає діючому законодавству, зокрема вимогам ч.3 ст.173 КПК України, що порушує права заявника, щодо того, що тимчасово вилучене майно, у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, воно повинно бути негайно повернено особі.

Разом з тим, зазначене майно - грошові кошти, визнане речовим доказом, порядок повернення якого регламентований виключно ст.100 КПК України.

Частиною першою вказаною статті, зазначено, що речовий доказ повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 КПК України, тобто законом окремо передбачений порядок повернення речових доказів.

Як вбачається з наданої прокурором копії постанови від 21.02.2023 року, слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 грошові кошти визнані речовим доказом та визначено місце їх зберігання - депозитні рахунки ГУНП в Одеській області, проте, до теперішнього часу грошові кошти за постановою слідчого не передані з депозитних рахунків ГУ ДФС в Одеській області на депозитні рахунки ГУНП в Одеській області.

В зв`язку з чим, необхідно зобов`язати відповідних посадових осіб СУ ГУНП в Одеській області вирішити питання щодо виконання вимог, передбачених ч.3 ст.173 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Зобов`язати відповідних посадових осіб СУ ГУНП в Одеській області вирішити питання щодо виконання вимог, передбачених ч.3 ст.173 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1