УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

м. Київ

справа № 130/1473/22

провадження № 51 - 3417 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 травня 2023 року щодо нього,

встановив:

За вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 травня 2023 року вирок місцевого суду залишено без змін.

Згідно вироку суду ОСОБА_4 , діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови КМУ №770 від 06.05.2000 та наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, з метою вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незнаним придбанням, зберіганням психотропних речовин, без мети збуту 31.05.2022 близько 17:00 год знаходячись по вул. В. Брезденюка, в м. Жмеринці Вінницької області знайшов прозорий полімерний пакет, який розкрив та зрозумів, що у ньому знаходиться порошкоподібна психотропна речовина «Амфетамін». Після чого, вказаний прозорий полімерний пакет залишив за поясом у джинсах, з метою подальшого особистого вживання психотропної речовини без мети збуту, тобто придбав психотропну речовину амфетамін та незаконно зберігав її при собі до вилучення працівниками поліції. Так, 31.05.2022 близько 17:20 год ОСОБА_4 був помічений працівниками поліції поруч з кафе «Ретро ПАБ», що по вул. Б. Олійника, 11, в м. Жмеринка Вінницької області, оскільки виявляв підозрілу поведінку. У період часу з 17:59 год по 18:04 год 31.05.2022 в ході проведення огляду ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції прозорий полімерний пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/7715-НЗПРАП від 07.07.2022 в наданих на експертизу речовинах загальною масою 9,0758 г міститься психотропна речовина - амфетамін, загальною масою 1,4412 г Амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вищезазначені судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що під час судового розгляду він повністю визнав себе винуватим, розкаявся та дав необхідні свідчення. Вказує, що апеляційним судом безпідставно не взято до уваги те, що він після вчинення злочину добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії повністю, а тому підлягав звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК.

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, за який його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 1 ст. 309 КК в касаційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, твердження засудженого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у не застосуванні до нього положень ч. 4 ст. 309 КК, є неспроможними, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та свого підтвердження не знайшли.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 309 КК, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При вирішенні питання про таке звільнення, суду необхідно з`ясувати чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи звернулася вона до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися, а не ухилитися в такий спосіб від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Однак, для правильного застосування судом ч. 4 ст. 309 КК необхідно керуватися також положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року.

У ст. 1 вказаного Закону визначено, що наркоманія - це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Особою, хворою на наркоманію є особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

При цьому, згідно з приписами ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько консультаційною комісією.

Відповідно до ст. 14 цього Закону, якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз "наркоманія", потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Крім того, слід зазначити, що лікування наркоманії та лікування від психологічних та поведінкових розладів, спричинених вживанням стимуляторів (амфетаміну) відрізняються за своїми особливостями та підходами.

Лікування наркоманії, в першу чергу, спрямоване на звільнення людини від фізичної залежності від наркотиків і припинення їх вживання. Цей процес може включати детоксикацію(видалення наркотиків з організму), введення замісних препаратів для зменшення відмовних симптомів, медичну підтримку та інші методи. Головна мета полягає в тому, щоб знищити фізичну залежність від наркотиків і забезпечити безпеку пацієнта під час відмови від них.

З іншого боку, лікування від психологічних та поведінкових розладів, спричинених вживанням стимуляторів (амфетаміну) фокусується на вирішенні психологічних, соціальних та поведінкових проблем, які можуть виникати внаслідок вживання наркотиків. Це можуть бути такі розлади, як депресія, тривожність, посттравматичний стресовий розлад, порушення особистості. Лікування включає психотерапію, підтримку у психічному відновленні, навчання управлінню стресом, розвиток здорових поведінкових стратегій та інші методи, спрямовані на поліпшення загального стану людини.

Як убачається з копії ухвали апеляційного суду, відповідно до довідки №49 від 02.09.2022 та медичної картки стаціонарного хворого з КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» №1238 засуджений перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання стимуляторів

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вищевказана довідка та медична карта стаціонарного хворого не містить відомостей про встановлення діагнозу «наркоманія» та потребу в лікуванні. В довідці лише зазначено про перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні. За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду не вбачала підстав для скасування вироку місцевого суду та звільнення засудженого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК, з таким висновком погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Також, з огляду на правовий висновок об`єднаної палатиКасаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 29 листопада 2021 року (справа №357/11205/19, провадження № 51-2776 кмо 18), відповідно до якого, згідно з ч. 4 ст. 309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК. Колегією суддів об`єднаної палати зазначено, що, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК, слід з`ясувати, чи дійсно ця особа страждала на захворювання з діагнозом «наркоманія» (обов`язкова умова такого звільнення), який встановлюється за результатом проходження медичного обстеження відповідно Закону України № 62/95-ВР від 15 лютого 1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби та психотропні речовини, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року № 306/680/21/66/5, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 року за № 534/2338.

Водночас, будь-яких доказів на підтвердження наявності у засудженого ОСОБА_4 саме діагнозу «наркоманія», касаційна скарга не містить.

Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та копії судового рішення не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 травня 2023 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3