Справа № 553/520/23
Провадження № 1-в/553/197/2023
У Х В А Л А

Іменем України

18.05.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ Полтавська виправна колонія (№64)» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одружений, до засудження працював слюсарем-електриком в Локомотивному депо Гребінка, інвалідності не має, учасник АТО та учасник бойових дій, зареєстрований та фактично проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений 19 лютого 2020 року Лубенським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є у його власності, крім житла. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 14.03.2019 по 16.03.2019 з розрахунку день за день.

-про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, у виді обмеження волі,

в с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду міста Полтави надійшло подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання зазначено, шо засуджений відбув більше строку покарання, характеризується з позитивної сторони, став на шлях виправлення. 01.03.2023 року на засіданні комісії ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» прийнято рішення про направлення матеріалів до суду щодо вирішення питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

У судовому засіданні в режимі відеоконференцзв?язку засуджений ОСОБА_5 підтримав подання, зазначив, що вину в вчиненому визнає, усвідомив протиправність своєї поведінки, зробив для себе відповідні висновки, став на шлях виправлення, має стійкі соціальні зв`язки. За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, отримав освіту за спеціальністю слюсар з механоскладальних робіт, працевлаштований в майстерні ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» в бригаді слюсарів, має намір в подальшому працювати та у повному обсязі сплатити суми за виконавчими листами.

Представник Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» - ОСОБА_4 подання підтримав та просив задовольнити, застосувати до засудженого ст. 82 КК України. При прийнятті рішення врахувати надані оновлені матеріали на підтвердження доводів подання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання з наведених в ньому підстав, зазначив, що в поведінці засудженого є позитивні зміни та він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд, заслухавши представника колонії, засудженого, прокурора, перевіривши доводи подання, надані матеріали особової справи засудженого, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Нормами п. 2 ч. 4 ст.82 КК України передбачено, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Діюче законодавство наголошує на тому, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

При застосуванні заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням суд враховує поведінку засудженого за увесь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений раніше не судимий. Засуджений 19.02.2020 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 307 КК України, строк 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю крім житла. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувано в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 14.03.2019 по 16.03.2019. Вирок набрав законної сили 16.12.2020.

Згідно з характеристикою від 09.03.2023, затвердженої начальником відділенням СПС ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_6 , на засудженого ОСОБА_5 Початок Строку: 19.02.2020 року. Кінець строку: 17.02.2026 року. Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.02.2020. Під час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарання (№ 23)» не порушував встановлений режим тримання, характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався. З 15.01.2021 міру покарання відбуває в ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)». За час відбування покарання характеризується добре. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. За станом здоров`я працездатний. Працевлаштований на виробництві установи в бригаді слюсарів. До праці ставиться добре. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне; місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного вплив «Професія», отримав спеціальність «Слюсар з механоскладальних робіт» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі. Заходи виховного характер відвідує, робить для себе вірні висновки.

Відповідно до ст.ст. 110, 113 КВК України соціально-корисні зв`язки підтримує з співмешканкою, дядьком, тіткою шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки, зустрічається на короткострокових побаченнях.

Термін застосування ст. 101 КВК України щодо зміни умов тримання - за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання, а саме: не раніше - 17.02.2022. Рішенням комісії виправної колонії від 10.03.2022. в зміні умов тримання відмовлено враховуючи подану ним заяву про навчання в ПНП № 64.

Термін застосування ст. 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - за відбуттям 1/2 призначеного строю покарання, а саме: не раніше - 17.02.2023.

Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідне ст. 81 КК України - за відбуттям 2/3 призначеного строю покарання, а саме: не раніше - 17.02.2024.

За вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.02.2020 року вину у скоєному злочині визнав.

Згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.02.2020 року, засуджений має виконавчі листи на суму 6867,12 грн., утримано 4928,10 грн., в т.ч. по заяві - 4367,12 грн.

Згідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення має низький рівень ймовірної небезпеки для суспільства.

За висновком характеристики засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення.

Згідно довідки установи від 05.05.2023, заробітна плата засудженому ОСОБА_5 нараховувалася за фактично відпрацьовані місяці в період з березня 2021 року по квітень 2023 року. І становить 12933,33 грн. Засуджений має виконавчі провадження на сумі 6867,12 грн. Погашено. Утримано 4928,10 грн., в тому числі по заяві 4367,12 грн. Стягнення на судові витрати не проводилися. Станом на 05.05.2023 на особовому рахунку у засудженого ОСОБА_5 залишок коштів становить 47,69 грн.

Зазначені обставини вказують на стійкі зміни його особистості протягом всього відбування покарань в напрямку виправлення.

З огляду на викладене, з урахуванням даних про особу засудженого, суд приходить до переконання, що за час перебування ОСОБА_7 у виправній колонії ним досягнуто значних успіхів на шляху до соціалізації, засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув більше призначеного покарання, має міцні соціальні зв`язки, а тому є передбачені статтею 82 КК України підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, у зв`язку з чим подання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Згідно з ст. 58 КВК України строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 КК України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, ст.ст. 57, 58 КВК України,

п о с т а н о в и в:

Подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, у виді обмеження волі, відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити невідбуту частину основного покарання за вироком Лубенського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2020 року у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 8 (вісім) місяців 29 (двадцять дев`ять) днів - більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Етапувати засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виправного центру в порядку встановленому для осіб засуджених до позбавлення волі, звільнити з - під варти по прибуттю до місця виконання покарання у виді обмеження волі.

Згідно ст. 58 КВК України зарахувати в строк відбування покарання час слідування під вартою з дня набрання ухвали законної сили до дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі, згідно вимог ст. 72 КК України, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 23.05.2023.

Головуючий: суддя ОСОБА_1