УХВАЛА

14 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 459/2414/20

провадження № 51-5469 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року щодо неї,

встановив:

У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд вказаного рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженої слід залишити без руху, встановивши їй строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте, засуджена подала касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Як убачається із змісту касаційної скарги, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, засуджена обґрунтовує свої вимоги через незаконність, на її думку, вироку суду першої інстанції.

При цьому, свої доводи обґрунтовує через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що відповідно до положень ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Однак, засуджена не зазначає, які порушення допустив суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок в апеляційному порядку.

Тобто, посилаючись на незаконність ухвали апеляційного суду та порушуючи питання про її скасування засудженій потрібно вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для скасування саме цього рішення суду.

При цьому, слід звернути увагу, що у скарзі засудженої наявні суперечності, порушуючи питання у прохальній частині скарги про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, засуджена одночасно з цим в мотивувальній частині скарги вказує, що, на її думку, підлягають скасуванню обидва рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженої.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженої слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженою має бути підтверджено, що вона не пропустила цей строк.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 рокущодо неї залишити без руху, надавши скаржнику п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3