Справа № 591/2536/23
Провадження № 1-кп/591/86/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Суми, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2022 близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у власних потребах неподалік від буд 23, який розташований за адресою: м. Суми, вул. Івана Сірка, побачив на землі банківську картку АТ «Райффайзен Банк», яка емітована на ім`я ОСОБА_4 , діючи таємно, умисно, розуміючи, що банківська картка містить реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та в силу положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України є офіційним документом, розуміючи, що на рахунку банківської картки можуть зберігатися грошові кошти, з метою подальшого зняття грошових коштів, непомітно підняв банківську картку «АТ «Райффайзен Банк», з рахунком НОМЕР_1 та поклав її до кишені своєї зимової куртки.

В подальшому, того ж дня, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, таємно, використовуючи систему безконтактних платежів «Paypass», яка була наявна на банківській карті спочатку:

12.11.2022 здійснив покупки продуктів харчування на суму 74 грн. та на суму 167 грн. в магазині «ТНЦ» в м. Суми, вул. Харківська, 2/2, за які розрахувався через безконтактну оплату платежів «Paypass» банківської картки АТ «Райффайзен Банк»;

12.11.2022 здійснив покупки продуктів харчування на суму 492 грн. в магазині «Орхідея» в м. Суми, просп. М.Лушпи, 22 А, за які розрахувався через безконтактну оплату платежів;

12.11.2022 здійснив покупки продуктів харчування на суму 735,80 грн. та 3,50 грн. в магазині «Кошик» в м. Суми, вул. Кооперативна, 1, за які розрахувався через безконтактну оплату платежів «Paypass» банківської картки АТ «Райффайзен Банк»;

12.11.2022 здійснив покупки продуктів харчування на суму 312 грн. та 150 грн. в магазині «Продукти» в м. Суми, просп. М.Лушпи, 24, за які розрахувався через безконтактну оплату платежів «Paypass» банківської картки АТ «Райффайзен Банк».

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними, протиправними діями, які виразилися у викраденні грошових коштів з банківської картки в сумі 1934,3 грн. спричинив ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вказану суму.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, пояснив, що дійсно в середині листопада 2022 року, коли йшов додому, то біля смітнику знайшов банківську картку, яку взяв, поклав у кишеню та пішов додому. А потім, в цей же день, вирішив викрасти кошти, що знаходились на цій картці, а саме пішов у магазини, де розраховувався вказаною карткою. Всього в цей день відвідав 4 магазини та купував товари, перелік яких зазначений у обвинувальному акті, всього на суму близько 2000,00 грн. Щодо вчиненого шкодує, щиро кається, шкоду потерпілому повністю відшкодував. Більше такого вчиняти не буде, зробив для себе висновки, тому просив суворо не карати.

Оскільки пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюється, роз`яснивши наслідки такого порядку розгляду та впевнившись у добровільності позицій і правильному розумінні фактичних обставин усіма учасниками процесу.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати:

-за ч.1 ст.357 КК України, оскільки він викрав офіційний документ банківську картку, що належить ОСОБА_4 ,

-за ч.4 ст.185 КК України, так як він умисно, в умовах воєнного стану, вчинив таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_4 на суму 1934,30 грн.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин та кримінальний проступок.

Характеризуючи особу обвинуваченого слід зазначити, що ОСОБА_5 є не судимою особою, на обліку в диспансерах не перебуває.

До пом`якшуючих обставин слід віднести повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому за ч.1 ст.357 КК України необхідно призначити у виді обмеження волі, за ст.185 ч.4 КК України - у виді позбавлення волі, а остаточне покарання слід визначити ОСОБА_5 за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим: у виді позбавлення волі.

Крім того, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, беручи до уваги особу винного, який є не судимою особою, на обліку в диспансерах не перебуває, зважаючи на наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, а також - позицію потерпілого, який не має жодних претензій до обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку.

Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки, та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми.

Суддя ОСОБА_1