УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 120 121 101 000 002 69 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст.364, ч.3 ст.365-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 121 101 000 002 69 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст.364, ч.3 ст.365-2 КК України про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що слідчими СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 120 121 101 000 002 69 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст.364, ч.3 ст.365-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Шевченківської окружної прокуратури м. Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена досудовим розслідуванням особа з метою шахрайського заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 45,6 кв.м., подала до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», що за адресою АДРЕСА_2 , підроблену ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.11.2007 у справі про поділ спільного сумісного майна, відповідно до якої за ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,6 кв.м. На підставі вказаної ухвали 28.11.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,6 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_4 (номер запису: 6777 в книзі д. 916-228).

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що право власність на квартиру АДРЕСА_1 набуто на підставі підробленого рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.11.2007.

Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000269 від 28.11.2012.

На даний час, в ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , з метою збереження речового доказу, а також недопущення її реалізації на користь третіх осіб.

З метою запобігання незаконного відчуження нерухомого майна, а також з метою забезпечення збереження речового доказу прокурор просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В судове засідання прокурор не з`явився, звернувся із заявою про розгляд клопотання без його участі, при цьому зазначив, що доводи клопотання підтримує та просить клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені слідчим у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалівслідчими СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 120 121 101 000 002 69 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст.364, ч.3 ст.365-2 КК України.

В рамках даного провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження цього майна, як речового доказу, а також запобігання подальшого незаконного відчуження вказаного майна.

Постановою слідчого вищезазначене нерухоме майно у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора нерухомого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання, що вказане майноє об`єктом кримінального правопорушення, відповідає ознакам визначеним ст..98 КПК України, а відтак вважаю, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речового доказу.

Аналізуючи наведене, вважаю, що надані прокурором матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заборонити будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам та іншими особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію зміну власника нерухомого майна.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: