Справа № 362/3704/23
Провадження № 1-кп/362/574/23
ВИРОК

Іменем України

27.07.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000231 від 08.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Бугаївка Васильківського району Київської області, громадянина України, не працевлаштованого, призваного до лав ЗСУ за мобілізацією, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , що має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2023 близько 22 год. 15 хв. (точний час встановити не можливо) ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували поблизу будинку № 1, розташованого за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Велика Бугаївка, вул. Лісна, де між вказаними особами на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт. В цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий умисел, який виник на ґрунті раптового конфлікту з мотиву особистих неприязних відносин, маючи на меті спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись обличчям до обличчя останнього, своєю правою рукою, схопивши його за шию та утримуючи, лівою рукою, зібраною в кулак, умисно наніс ОСОБА_8 близько 5-6 ударів в праву частину обличчя та голови, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани під правим оком, параорбітального синця правого ока, синця під правим оком, синця під лівим оком та садна лівої виличної ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе за ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю і пояснив, що в обвинувальному акті вказано правильно всі обставини, за яких він наніс легкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім того, судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, тощо.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, ставлення обвинуваченого до вчиненого (вину визнав повністю), особу ОСОБА_4 , а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей, призваний до лав ЗСУ, працює неофіційно.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, не встановлено.

З урахуванням вище зазначеного та позиції прокурора, висловленої на судових дебатах, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 міру покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, що буде співмірно вчиненому.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази в справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1