Справа № 303/2031/18
У Х В А Л А

29 серпня 2023 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у об`єднаному кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької

області, мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Мукачево,

мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

До початку судового засідання прокурор подав суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб, яке просив задовольнити мотивуючи наступним.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Враховуючи той факт, що

Ст. 2 із 4

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який, відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, тому існують ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України. А саме ОСОБА_4 може переховуватись від суду, зокрема це підтверджується тим, що останній розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинені ним злочини у вигляді позбавлення волі, може переховуватися (зникнути) від суду, чим перешкодить кримінальному провадженню та виконанню процесуальних рішень, при цьому він постійного місця роботи не має, джерела доходів також не має тобто сталими соціальними зв`язками не обтяжений. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж об`єднаному кримінальному провадженні, зокрема може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до свідків, з метою уникнення покарання, тому може відшукати свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, а також схиляти свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінальних правопорушень. У зв`язку з чим, є є всі підстави вважати, що орган досудового слідства не в змозі запобігти вчиненню обвинуваченим вищенаведеним ризикам, при застосуванні до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, вважали, що достатнім буде застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 підтримала позицію свого підзахисного та просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, як альтернатива домашній арешт, з урахуванням наявності в останнього постійного зареєстрованого місця проживання. Окрім того зазначила, що у даному випадку є відсутніми зазначені прокурором ризики, такі є лише припущенням прокурора і не доведені письмовими доказами.

Заслухавши клопотання прокурора, доводи та заперечення учасників судового провадження з приводу клопотання прокурора, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, у тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 вересня 2023 року включно.

До вказаної дати суд не має можливості закінчити розгляд вказаного кримінального провадження.

У відповідності до вимог частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не

Ст. 3 із 4

може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (пункти 35, 51 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Також суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, зокрема за ч 2 ст. 121 КК України відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, в результаті вчинення злочину якого спричинено смерть потерпілій ОСОБА_9 , та існують ризики передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 статті 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинах), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до потерпілих та свідків, з метою уникнення покарання, тому може відшукати потерпілих та свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі обставини, зазначені в ст.178 КПК України, а саме: ОСОБА_4 офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, є раніше неодноразово судимим, у нього відсутні постійна робота і джерело доходів, у нього є відсутніми міцні соціальні зв`язки за місцем проживання.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд прийшов до висновку, що на даний час ризики, передбачені пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, а продовжують існувати, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання ризикам, наявність яких була встановлена судом при обранні та продовженні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Тому необхідно продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на шістдесят днів.

Ст. 4 із 4

Доводи сторони захисту про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд не бере до уваги з огляду на докази про фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, а також характеризуючих даних особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, тому застосування судом вказаного захисником запобіжного заходу не буде забезпечувати його дієвість у даному кримінальному провадженні.

Згідно вимог п.2 ч.4 статті 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_4 загинула потерпіла ОСОБА_9 , у зв`язку з чим органом досудового розслідування останньому пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст.121 КК України, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.177, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до 27 жовтня 2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Головуючий ОСОБА_1