Справа №585/2329/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/878/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Сумського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.01.2023 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі і штрафу, який визначено виконувати окремо.

Зі змісту оскаржуваного вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.01.2023 року вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів, а ухвалою Сумського апеляційного суду від 06.03.2023 року такий запобіжний захід продовжено до 04.05.2023 року включно.

24.04.2023 року до Сумського апеляційного суду прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подано клопотання, про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначала, що ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, не зменшились та не перестали існувати.

Зазначала, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також може незаконно впливати на потерпілих і свідків в даному кримінальному провадженні. В обґрунтування цьому стверджувала, що вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні ряду злочинів, за які призначено покарання як у виді штрафу так і у виді позбавлення волі, а тому ОСОБА_8 , з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватись від суду. Крім цього, обвинувачений не працює, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не стає і продовжує вчиняти умисні злочини крадіжки чужого майна, що свідчить про схильність ОСОБА_8 до протиправної діяльності. Також, прокурор переконана і в тому, що обвинувачений може чинити тиск на потерпілих, оскільки знає їх анкетні дані, в тому числі йому відомі їх місця проживання. Зазначала, що відомостей про те, що обвинувачений, через свій стан здоров`я, не може перебувати під вартою, в матеріалах справи не має, а інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть ефективно забезпечити його процесуальну поведінку на час апеляційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, прокурор просила задовольнити клопотання і продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 діб.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо обставин справи, думку прокурора ОСОБА_6 , яка клопотання прокурора підтримала, вважала за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення клопотання прокурора, вислухавши клопотання обвинуваченого, який просив змінити йому запобіжний захід з підстав того, що він бажає проходити службу в ЗСУ, перевіривши матеріали справи та доводи клопотань колегія суддів дійшла такого висновку.

За приписами ст.331КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час існує вирок суду першої інстанції, що не набрав законної сили, відповідно до якого ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України та за ч. 2 ч. 4 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі і штрафу, який визначено виконувати окремо.

Колегія суддів враховує, що ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду та може вчинити нове кримінальне правопорушення, не зменшились та продовжують існувати, оскільки вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні ряду злочинів, за які призначено покарання як у виді штрафу так і у виді позбавлення волі, а тому ОСОБА_8 , з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватись від суду.

Також колегіє суддів звертає увагу і на те, що обвинувачений не працює, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не стає і продовжує вчиняти умисні злочини крадіжки чужого майна, що свідчить про схильність ОСОБА_8 до протиправної діяльності.

Апеляційний розгляд справи в суді триває, а тому враховуючи викладене, колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу ще на два місяці.

Щодо заявленого обвинуваченим ОСОБА_8 клопотання, про заміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки він має бажання проходити службу в ЗСУ, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч. 1 ст. 616 КПК України визначено, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

З матеріалі справи вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України, які фактично надають йому право звернутися з вказаним клопотанням, однак не до суду, а до прокурора, що узгоджується з положеннями ч.1 ст. 616 КПК України.

Інших підстав для зміни запобіжного заходу, обвинувачений не вказав, а тому підстав для зміни чи скасування раніше застосованого до нього запобіжного заходу апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_9 , про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу задовольнити.

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_8 в задоволенні його клопотання про заміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до «30» червня 2023 року включно.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4