Дата документу 23.08.2023
Справа № 501/2111/22
1-кп/501/121/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого ОСОБА_14 ,

захисників адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеського району Одеської області та за участю обвинуваченого дистанційно, в режимі відеоконференції між Іллічівським міським судом Одеської області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор», кримінальне провадження №0000291 від 06 лютого 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Овідіополь Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2016 року, приблизно о 03.00 год, ОСОБА_17 разом з неповнолітніми ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , перебуваючи біля кафе-бару «Клубок» на вул. К. Цеткін у смт Великодолинське Овідіопольського району (на теперішній час Одеського району) Одеської області в стані алкогольного сп`яніння, викликали таксі.

У подальшому, будучи у салоні автомобіля таксі «Hyundai H200» синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням потерпілого ОСОБА_14 , у ОСОБА_17 виник злочинний намір на заволодіння майном ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_17 , змусивши ОСОБА_14 зупинити автомобіль, вийшов з ним з автомобіля, та перебуваючи на вулиці в смт Великодолинське, умисно, усвідомлюючи протиправність та злочинність своїх дій, з корисливих мотивів, застосував до ОСОБА_14 насильство, що виразилось у нанесенні ударів руками та ногами в область голови, тулуба, рук та ніг потерпілого.

У цей час з салону автомобіля вийшли ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які також почали наносили удари потерпілому, проте щодо заволодіння майном потерпілого у злочинну змову з ОСОБА_17 не вступали та участі у заволодінні майном не брали, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синця правої підочноямкової області, синця перенісся, крововиливу в слизову нижньої губи зліва, синця лівої орбіти, синця лівого і правого стегна, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У подальшому ОСОБА_17 відкрито заволодів майном ОСОБА_14 , яке було у салоні автомобіля: мобільним телефоном «Samsung Galaxy Advance», вартістю 2100,00 грн, GPS - навігатором «Ріоnееr», вартістю 450,00 грн, на загальну суму 2550,00 грн, після чого з місця вчинення злочину втік та отримав можливість розпорядитися майном на власний розсуд, яким заволодів.

Відносно ОСОБА_18 26 липня 2022 року Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено вирок, його дії щодо потерпілого ОСОБА_14 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, та його було звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відносно ОСОБА_19 27 червня 2022 року Іллічівським міським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою його дії щодо потерпілого ОСОБА_14 було також кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, та його було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та кримінальне провадження відносно нього закрите.

У судовому засіданні обвинувачений винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та показав суду, що 06 лютого 2016 року він ОСОБА_18 та ОСОБА_19 перебували у барі у смт Великодолинське, звідки викликали таксі. Під час проїзду у таксі між ними та водієм почався конфлікт з приводу суми оплати. Вони вийшли з автомобіля та він ( ОСОБА_20 ) почав знімати на мобільний телефон номерний знак транспортного засобу. Потерпілий стояв поруч. Хто саме почав бійку він не пам`ятає, його хтось штовхнув, він подумав, що потерпілий, тому він вдарив його кулаком по тулубу та руці. Потім почалася бійка. До них під`їхав інший транспортний засіб, з якого вийшли одна чи дві особи та побили його, він утік. Вранці наступного дня він виявив у себе навігатор та телефон, чому це майно було у нього він не знає.

Обвинувачений також пояснив, що у ніч події він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, усіх подій не пам`ятає, та зазначив, що можливо подія, що розглядається, відбулась саме так, як показав потерпілий, тому вважає, що вину у вчиненні злочину визнає в повному обсязі.

Суд, з урахуванням вимог ст. 370 КПК України, на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов таких висновків.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_14 показав суду, що у 2016 році він працював таксистом у смт Великодолинське Овідіопольського району Одеської області. У тому ж році, вночі, приблизно о 03.00 год, надійшло замовлення - забрати декількох осіб з бару «Клубок» у смт Великодолинське. Під`їхавши до зазначеного бару, він забрав ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ще одного хлопця та поїхав по маршруту замовників. В цей час між ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та третім хлопцем почалася сварка. Хлопці поводилися неадекватно, були у стані алкогольного сп`яніння. Він уточнив куди їх везти, на що пасажири стали погрожувати йому, почався конфлікт. З метою попередження конфлікту він зупинив автомобіль, висадив їх. ОСОБА_17 обійшов його автомобіль ззаду та почав дивитися та записувати номер автомобіля. Він вийшов з машини, підійшов до обвинуваченого та той сказав, що номер автомобіля брудний. Він нахилився до номерного знаку та в цей час обвинувачений почав його бити, потім хлопці утрьох почали бити його ногами, били у голову, по тулубу та ногам, заподіявши йому тілесні ушкодження. Він відбіг від них та з іншого телефону, який був у нього в кармані, зателефонував іншим таксистам та попросив їх про допомогу. Хтось з хлопців забрав з його автомобіля навігатор, мобільний телефон та речі, які були у «бардачку». Приїхав його знайомий таксист який затримав ОСОБА_18 та невідомого хлопця, а ОСОБА_17 утік. Він викликав поліцію, та наступного дня звернувся до лікарні. Коли він був у лікарні до нього приходили ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та повернули йому телефон.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що вночі 06 лютого 2016 року він, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 викликали таксі, у автомобілі таксі був він, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , потім відбулася бійка, приїхала поліція, його та ОСОБА_19 затримали. Щодо заволодіння речами потерпілого він нічого не пам`ятає, він нічого не крав.

Свідок ОСОБА_19 показав суду, що 06 лютого 2016 року він та ОСОБА_18 відпочивали у барі «Клубок» у смт Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, звідки він зателефонував ОСОБА_17 та запросив його приїхати до цього ж бару для відпочинку. ОСОБА_17 приїхав до них. Він вжив занадто велику кількість алкоголю, через що почував себе зле, та зайшовши до вбиральні, втратив свідомість. Прийшов до тями у автомобілі таксі, який стояв на вулиці у смт Великодолинське. У таксі крім нього нікого не було, побачив, як водій таксі тримається за обличчя. Він вийшов з автомобіля, підійшов до ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які стояли на вулиці. Водій таксі підійшов до нього, вдарив у обличчя та посадив до багажнику автомобіля. Їх звинувачували у побоях та крадіжці навігатора та мобільного телефону таксиста. Через деякий час його знайомий ОСОБА_21 забрав викрадене у потерпілого майно у ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_22 показав суду, що у 2016 році він працював у таксі смт Великодолинське. Приблизно о 03.00 год 06 лютого 2016 року йому зателефонував диспетчер та повідомив про напад на ОСОБА_14 . Він поїхав на місце події, приїхав через 10 хв. На місці вже був його знайомий таксист ОСОБА_23 , потерпілий. Приїхавши на місце нападу, він побачив у багажнику таксі ОСОБА_14 хлопця, якого затримав ОСОБА_24 , та йому розповіли про те, що на ОСОБА_14 напали та забрали його телефон та навігатор, один з нападників утік, хлопця, який сидів у багажнику та ОСОБА_18 , якого знайшов ОСОБА_24 , затримали. Потерпілому стало зле через заподіяні тілесні ушкодження. Викликали поліцію.

Винуватість обвинуваченого підтверджується також дослідженими судом матеріалами кримінального провадження:

-протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_14 від 06 лютого 2016 року про вчинене щодо нього кримінального правопорушення (т.3, а.с.184-185), відповідно до якої 06 лютого 2016 року, приблизно о 03.00 год, на автошляху у смт Великодолинське троє хлопців побили його по голові, тулубу та іншим частинам тіла, заподіявши тілесні ушкодження, та відкрито заволоділи його майном: мобільний телефон «Samsung» та GPS - навігатор «Ріоnееr» (т.3, а.с.183 витяг з ЄРДР, заява про визнання потерпілим а.с.187),

-протоколом огляду предметів від 12 лютого 2016 року (т.3, а.с.189-190), відповідно до якого слідчим було оглянуті GPS-навігатор «Pioneer» та мобільний телефон «Samsung Galaxy Advance», які постановою слідчого від 12 лютого 2016 року були долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т.3, а.с.191, заява ОСОБА_14 про долучення 188, розписка ОСОБА_14 про отримання а.с.186, 192);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22 лютого 2016 року (т.3, а.с.193-195), відповідно до якого слідчим отримана картка стаціонарного хворого ОСОБА_14 ;

-висновком експерта №48 від 16 березня 2016 року (т.3 а.с.197-198), відповідно до якого у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку; синець правої підочноямкової області; синець перенісся; крововилив в слизову нижньої губи зліва; синець лівої орбіти; синець лівого і правого стегна. Ці тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), групові та індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синець синюшно-багряного кольору, з нечіткими межами), були заподіяні приблизно 6-12 годин до моменту обстеження, тобто можуть відноситись до періоду 06 лютого 2016 року. Тілесні ушкодження на голові, як отримані одночасно оцінюються в сукупності, оскільки закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, спричиняє за собою розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дні (трьох тижнів) і за цим критерієм, згідно п.2.3.3. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синець лівого і правого стегна, не були небезпечним для життя, мають незначні скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2,3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень « (1995 р.), належать до легких тілесних ушкоджень;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_14 від 18 березня 2016 року (т.3, а.с.200-205), відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 відтворив дії, обстановку та обставини вчиненого щодо нього кримінального правопорушення;

-протоколом огляду предметів від 29 березня 2016 року (т.3, а.с.207-210), відповідно до якого слідчим було оглянуті зарядний пристрій до мобільного телефону «Samsung Galaxy Advance», USB - дріт 2 шт., пульт від автомагнітоли марки «Orion», флакон парфумів, автомобільний перехідник (трійник) для електроприладів, сонцезахисні окуляри, ліхтарик, які постановою слідчого від 12 лютого 2016 року були долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т.3, а.с.211, заява ОСОБА_14 про долучення - 206, розписка ОСОБА_14 про отримання - 212);

Отже, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Дослідивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше не судимий (т.3, а.с.215), за місцем проживання характеризується як особа, щодо якої скарг не надходило (т.5, а.с. 120), за місцем навчання та роботи характеризується позитивно (т.5, а.с.123-124, т.1, 233-234), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (т.3, а.с.221).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_17 намагався ухилитися від правосуддя, в судові засідання не прибував, у зв`язку з чим ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року був оголошений у розшук, надано дозвіл на затримання.

09 березня 2023 року ОСОБА_17 затримано на підставі вже ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 13 лютого 2023 року (т.5, а.с.59-60, протокол 75-78) та взято під варту в той же день (т.5, а.с.85-87).

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому судом звертається увага, що ОСОБА_17 фактично не в повному обсязі визнав винуватість у вчиненні злочину, що доведено іншими доказами у справі, але погоджується, що можливо і вчинив злочин саме за обставинами викладеними потерпілим, але цього не пам`ятає посилаючись на стан сп`яніння на момент зазначених подій.

Відповідно до позиції Касаційного кримінального суду Верховного суду викладеної в постанові від 15 листопада 2021 року (справа № 199/6365/19, провадження № 51-3198км21) «щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди».

Таким чином, обвинувачений під час судового процесу не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, тільки формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами визначеними Касаційним кримінальним судом Верховного суду стосовно визначення щирого каяття та не може вважатися обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшує його покарання, обставину, що обтяжує його покарання, та вважає, що йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З тих самих підстав суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі лише в ізоляції від суспільства, тому суд не вбачає підстав для застосування до нього ст. 75 КК України.

Для забезпечення виконання вироку суд вважає за необхідне продовжити строк обраного до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає, що під час вирішення питання про залік досудового тримання під вартою обвинуваченому слід керуватись правовим висновком, викладеним в постанові Великої палати Верховного суду від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18), відповідно до якого:

якщо особа вчинила кримінальне правопорушення до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 18 травня 2017 року №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII).

За таких обставин, під час вирішення питання про залік досудового тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_17 слід керуватись ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арешту), оскільки він вчинив кримінальне правопорушення до 20 червня 2017 року, а саме 06 лютого 2016 року.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_17 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_17 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити незмінним до набрання вироком законної сили, однак не довше закінчення строку відбуття покарання, призначеного цим вироком.

Строк відбування покарання обвинуваченому обчислювати з 09 березня 2023 року, з моменту його затримання на підставі ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року (т. 5, а.с. 75-78).

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати обвинуваченому до строку покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме перебування його під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 10 лютого 2016 року по 25 травня 2017 року (т.1, а.с. 37, 121, 127, 137, 142, 169, 188, 221, т.3, а.с.218), та з 09 березня 2023 року до дня набрання вироком законної сили (т.5, а.с. 75-78, 85-87, 130-133, 168-171), але не більше закінчення строку відбуття покарання, призначеного цим вироком.

Речові докази: CD-диски залишати в матеріалах справи; GPS-навігатор «Pioneer» та мобільний телефон «Samsung Galaxy Advance», зарядний пристрій до мобільного телефону «Samsung Galaxy Advance», USB-дріт 2 шт., пульт від автомагнітоли марки «Orion», флакон парфумів, автомобільний перехідник (трійник) для електроприладів, сонцезахисні окуляри, ліхтарик залишити потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Суддя