Справа № 464/4510/23
пр.№ 1-кп/464/417/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2023 року Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000227 від 26.06.2023 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Димитров Донецької області, громадянина України, із середньою технічною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Галицьким районним судом м.Львова 03.02.2023 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2023 замінено несплачений штраф на покарання у виді 240 годин громадських робіт, покарання не відбув, судимість непогашена,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 21.06.2023 близько 20:30 год, перебуваючи неподалік будівлі ліцею №80, що на вул.Героїв Крут, 27 у м.Львові, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході конфлікту із ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область голови потерпілого ОСОБА_5 , в результаті чого потерпілий впав на землю та, продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 наніс ще декілька ударів кулаками обох рук в область грудної клітки ОСОБА_5 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді 2 синців та 6 саден на грудях справа та зліва, що відноситься до легкого ступеня тяжкості та не були небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Зокрема зазначив, що 21.06.2023 ввечері гуляв з дівчиною та познайомився з потерпілим. В подальшому між ними виникли непорозуміння, внаслідок чого він, не стримавши свої емоції, вдарив потерпілого. У вчиненому розкаюється, просив суворо не карати. Окрім цього, зазначив, що готовий понести покарання у виді штрафу, зокрема має матеріальну можливість сплатити штраф. Також пояснив, що йому не було відомо про вирок Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2023, яким до нього було застосовано покарання у виді штрафу, оскільки такий вирок був ухвалений у спрощеному порядку без його виклику. Про наявність вироку дізнався після заміни йому покарання з штрафу на громадські робити. Додатково зазначив, що частину покарання у виді громадських робіт він вже відбув.

Від потерпілого ОСОБА_5 14.07.2023 надійшла заява про розгляд даного кримінального у його відсутності. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на розсуд суду.

На підставі вимог ст.325 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), за погодженням із сторонами судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_5 .

За згодою сторін, згідно ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він заподіяв потерпілому ОСОБА_5 умисні легкі тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, непрацевлаштований, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Згідно із повісткою на віправку, виданої ОСОБА_3 , останній зобов`язаний 14.07.2023 о 14:30 год з`явитись у ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у військову частину у зв`язку з мобілізацією.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Прокурор ОСОБА_4 в судових дебатах просила при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 врахувати обставини, за яких було вчинене кримінальне правопорушення, пом`якшуючі обставини, а також те, що 14.07.2023 о 14:30 год, згідно із повісткою на відправку, останній повинен з`явитися у ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у військову частину у зв`язку з мобілізацією, відтак вважає за доцільне призначити йому покарання у виді штрафу.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Окрім цього, згідно із вироком Галицького районного суду м.Львова від 03.02.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2023 замінено ОСОБА_3 несплачену суму штрафу в розмірі 17 000 грн на покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Згідно із ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З огляду на наведене, вирок Галицького районного суду м.Львова від 03.02.2023 слід виконувати самостійно.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає, з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 03.02.2023, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, із призначенням, з урахуванням ухвали Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2023, покарання, у виді громадських робіт, - виконувати самостійно.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1