Справа № 299/3533/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/311/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , (далі - слідчий), погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні за № 0000312, внесеному 01.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово, Закарпатської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , гр. України.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 02 червня 2023 року, до слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у носінні, зберіганні, придбанні, збуті бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Слідчий у клопотанні також зазначає, що досудовим розслідуванням здобуті докази у підтвердження підозри, на підставі яких 02.06.2023 ОСОБА_7 висунута підозра. Метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , віднесено до тяжких злочинів, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що може бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і має реальні можливості покинути місце постійного проживання. Цей ризик підтверджує також те, що підозрюваний під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому розслідуванню, може виїхати на тимчасово окуповану територію, у зв`язку з цим у правоохоронних органів не буде можливості затримати підозрюваного та притягнути його до кримінальної відповідальності. У клопотанні також вказується на те, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та інших учасників кримінального провадження. Підозрюваний з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у непроцесуальні відносини з особою з прихованими анкетними даними, свідками та понятими, схиляти їх до зміни наданих під час досудового розслідування показань і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань або відмови від надання таких. Слідчий вказує і на існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вказуючи на те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний, використовуючи свої зв`язки, може координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення даних для кримінального провадження шляхом погроз та тиску на учасників/сторін кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. Крім того, підозрюваний, у якого немає джерела доходу, може вчиняти нові злочини з метою покращення свого матеріального стану. З огляду на наведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, - просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Слідчий суддя в ухвалі зазначає, що 02.06.2023 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру на державній мові, якою він не володіє, чим порушено його право на захист. З огляду на відсутність доказів того, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у порядку, встановленому КПК України, у задоволенні клопотання слідчий суддя відмовив.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що твердження слідчого судді про те, що право на захист підозрюваного ОСОБА_7 було порушено, оскільки ОСОБА_7 повідомлення про підозру вручено на державній мові, якою він не володіє, є помилковим з огляду на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено слідчим за участі захисника та перекладача, про що свідчать їх підписи. Крім того, суть повідомлення про підозру перекладачем було викладено, що підтверджується відповідною відміткою. Більш того, сторона захисту не оспорювала факт отримання нею копії повідомлення про підозру. Стверджує, що враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні, існування яких підтверджується сукупністю належних та достатніх доказів, зібраних стороною обвинувачення, відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від сторони захисту не надходило, а прокурор подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, в якій також зазначив, що досудове розслідування кримінального провадження завершено і обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено до суду.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ ВП № 1 Берегівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 01.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється прокурорами Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури.

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_7 , захисник - адвокат ОСОБА_8 та перекладач ОСОБА_9 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

При оцінці висновку слідчого судді про те, що ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру на державній мові, якою він не володіє, чим порушено його право на захист, апеляційний суд бере до уваги таке.

Відповідно до ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

Статтею 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як убачається з доданих до клопотання матеріалів, повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено слідчим за участі захисника та перекладача, про що свідчать їхні підписи, що в свою чергу свідчить і про те, що суть повідомлення про підозру перекладачем було роз`яснено ОСОБА_7 .

При цьому, з матеріалів судового провадження не вбачається, що сторона захисту оспорювала факт отримання нею копії повідомлення ОСОБА_7 про підозру чи вказувала на те, що ОСОБА_7 не зрозуміла суть підозри, або клопотала про вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру на мові, якою він володіє. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що КПК України передбачає обов`язковість вручення підозрюваному повідомлення про підозру на мові, якою він володіє, лише за клопотанням сторони захисту.

Тому, апеляційний суд вважає, що при повідомленні ОСОБА_7 про підозру та вручення йому такого повідомлення право ОСОБА_7 на захист не було порушено, а висновок слідчого судді в цій частині є необґрунтованим, оскільки спростовується доданими до клопотання матеріалами.

Крім того, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, а саме протоколами затримання, допитів підозрюваного та свідків, на підставі яких 02.06.2023 винесено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, додані до клопотання матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, у тому числі і найбільш суворого тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що доводи сторони обвинувачення про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ґрунтуються на припущеннях. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не додано будь-яких доказів, які б із достовірністю свідчили про наявність передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги прокурора про наявність таких ризиків.

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, відомості, які б характеризували його з негативною сторони, відсутні.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки у кримінальному провадженні.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, у тому числі і найбільш суворого тримання під вартою.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про існування передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

На інші доводи у підтвердження вимог апеляційної скарги в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується; що досудове розслідування у кримінальному провадження щодо ОСОБА_7 завершено і обвинувальний акт направлено до суду для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні за №0000312, внесеному 01.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: