Справа № 463/7213/23
Провадження № 1-кс/463/6035/23
У Х В А Л А

25 серпня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000074 від 15.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 20.07.2023 року слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000074 від 15.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Копію постанови він отримав рекомендованим листом 16.08.2023 року. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ч.2 ст.55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди. Зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови, слідчим не враховано вимоги ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.07.2023 року, якою була скасована попередня постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим. А тому, просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Скаржник в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, про причини неявки не повідомив. При цьому, останній у поданій скарзі зазначив, що просить проводити розгляд скарги без його участі у зв`язку із воєнним станом.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за можливим проводити розгляд скарги у відсутності скаржника.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Жодних клопотань та заперечень не подав. Враховуючи строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливим проводити розгляд скарги у відсутності слідчого, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 03.05.2023 року звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000074 від 15.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 05.05.2023 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000074 від 15.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Дана постанова була скасована ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.07.2023 року. Підставою для скасування зазначеної постанови, слідчим суддею зазначено, що слідчим не надано оцінки доводам заявника щодо заподіяння йому фізичної, майнової чи моральної шкоди.

В подальшому, 20.07.2023 року слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000074 від 15.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим повторно не надано оцінки обставинам, викладених у клопотанні ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, не враховано вимоги ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.07.2023 року, в частині надання оцінки доводам ОСОБА_3 про заподіяння йому фізичної, майнової чи моральної шкоди.

Крім того, викладені слідчим у постанові мотиви відмови у визнанні потерпілим обмежуються лише констатацією того, що на даний час не встановлено обставин, що ОСОБА_3 було завдано шкоди внаслідок кримінального правопорушення.

Разом з тим, із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, таким чином, слідчим не було проведено усіх слідчих дій на предмет перевірки заподіяння ОСОБА_3 будь-якої шкоди, та не виключається до закінчення досудового розслідування зібрання доказів на підтвердження спричинення йому моральної, фізичної або майнової шкоди, тому висновок слідчого про те, що останньому не завдано шкоди, передбаченої ч.1 ст.55 КПК України є передчасним.

З врахуванням наведеного, вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч.5 ст.110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим слід скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.107, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000074 від 15.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України - скасувати.

Зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000074 від 15.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1