Номер провадження: 11-кп/813/1553/23
Справа № 521/5165/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000433 від 23 вересня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Великодолинське, Овідіопольського району Одеської області, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 1, ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та йому призначено покарання:

-за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді арешту на строк 2 місяці;

-за ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ст.69-1 КК України, у виді арешту на строк 4 місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді арешту терміном на 4 (чотири) місяці.

Вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Оскарженим вироком встановлено, що влітку 2021 року, більш точного часу в ході проведення дізнання встановити не представилось можливим, у невстановлених слідством місці та часі, ОСОБА_8 , реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, замовив у невстановленої слідством особи, за допомогою телефонного зв`язку, виготовлення завідомо підробленого офіційного посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.08.2019 року, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає право, а саме водійського посвідчення на право керувати транспортним засобом категорії В,С надавши їй власні анкетні дані, зокрема прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, зразок власного підпису, а також власну фотокартку, які у подальшому отримав від невстановленої слідством особи з метою його використання під час керування транспортним засобом.

Крім того, 22.09.2022 року приблизно о 22 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Hyundai H100» д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений співробітниками патрульної поліції ГУНП в Одеській області поблизу будинку №27а, по вул. Проселочній в м. Одесі, що знаходиться на території Малиновського району м.Одеси, та на їх вимогу згідно ст.32 Закону України «Про національну поліцію» надати для перевірки документи, що свідчать про дозвіл на право керування автотранспортом, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.08.2019 з анкетними даними - ОСОБА_8 , в якому знаходилася фотокартка з зображенням ОСОБА_8 та згідно якого йому надається право керувати транспортними засобами - підроблене, і його використання може обґрунтовано надавати право керувати транспортними засобами, а також те, що вказане посвідчення є документом, який посвідчує його особу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, завідомо знаючи, що дане посвідчення водія отримане всупереч встановленому законом порядку, переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, пред`явив його працівникам поліції.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та ступінь доведеності його вини, просив змінити вирок в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд призначаючи покарання не врахував низку обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 є зразковим громадянином України, проживає разом з дружиною, яка хворіє, разом вони виховують неповнолітню доньку, а також доглядають мати дружини, яка є інвалідом 2 групи.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання Одеського апеляційного суду не з`явився, з заявами та клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

Разом з тим, захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не ставив питання про участь обвинуваченого під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_8 , а захисник не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оскаржуються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

В апеляційній скарзі захисник просив апеляційний суд призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання, а саме у вигляді штрафу.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є надмірно суворим та не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

З оскарженого вироку убачається, що суд першої інстанції врахував при призначенні покарання ОСОБА_8 ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, відомості, які характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції визнав - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , передбачених ст.67 КК України судом першої інстанції не встановлено.

Також, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до лікаря нарколога та психіатра не звертався, за місцем мешкання характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітню дитину.

Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції, який зазначив, що, відповідно до положень ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті)Особливої частини цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 148/1211/15-к зазначив, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, тобто, або "з`явлення із зізнанням", або "щирого каяття", або "активного сприяння розкриттю злочину" означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано застосував при призначенні ОСОБА_8 покарання вимоги ст. 69-1 КК України, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, визнав повністю, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставини, яка обтяжує покарання. Матеріальні збитки вказаним кримінальним правопорушенням не заподіяно.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді арешту на строк чотири місяці буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 на теперішній час перебуває в арештному домі та 09.09.2023 року закінчиться строк відбуття ним покарання.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що призначення ОСОБА_8 на час апеляційного розгляду покарання у виді штрафу, як того просив захисник у апеляційній скарзі, буде для обвинуваченого повторним покаранням, що є неприпустимим, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КК України, оскільки ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за те саме кримінальне правопорушення більше одного разу.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржений вирок суду - без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3