УХВАЛА

03 липня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000005 від 15.02.2022 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

Під час розгялду кримінального провадженні прокурор ОСОБА_3 подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, на даний час не відпали та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України.

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, терміном 60 днів, та покладено відповідні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, строк якого неодноразово продовжувався, востаннє до 17.07.2023.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження домашнього арешту обвинуваченому до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції(правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням домашнього арешту підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з того, що даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого іншого запобіжного заходу ніж домашній арешт не встановлено, а також приймає до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; ступінь тяжкості інкримінованих злочинів, тяжкість покарання за вчинення, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується.

Так, запобіжний захід у виді домашнього арешту застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Вирішуючи питання про продовження строку домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі. Суд вважає, що із врахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому судом в разі доведення його винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З часу обрання даного запобіжного заходу по даний час ризики, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 домашнього арешту, не відпали. Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу не встановлено.

У справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю.

Таким чином, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання вини у вказаних кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність постійного місця проживання та реєстрації, їх стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність утриманців.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження такого запобіжного заходу ОСОБА_5 , як домашній арешт є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

При цьому, з метою недопущення переховування обвинуваченого від суду, доцільним є покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177- 179, 181, 183, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном 60 днів, з 03.07.2023 до 01.09.2023.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, визначені ухвалою суду від 22.08.2022.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом на ОСОБА_5 , визначити до 01.09.2023.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя