Провадження №11-кп/801/859/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі :

головуючого :судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 із тримання під вартою на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 , та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 09.09.2023 включно, -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2023 відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 із тримання під вартою на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 , та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 09.09.2023 включно.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_8 раніше судимий, до затримання не працював та не мав офіційного джерела доходів, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків.

Суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що є недостатніми для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали суду та відмовленні у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . Просить обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за місцем проживання АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовує тим, що на час постановлення судом ухвали про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення не представлено суду достатніх доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Наявність вказаних у клопотанні прокурора ризиків не доведена прокурором в судовому засіданні. ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від суду, вчиняти нові злочини. Також просить врахувати, що ОСОБА_8 є громадянином України, має середню освіту, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, до затримання працював за цивільно-правовими угодами.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу останнього та наполягали на її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги,колегія суддів вважає, що вона задоволенню - не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст.184,199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України;

- існують ризики, що, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого;

- колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки відсутність міцних соціальних зв`язків, стабільного доходу свідчить про те, що інший запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду по справі не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 ,про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 із тримання під вартою на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 , та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 09.09.2023 включно, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4