Справа № 936/521/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/275/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 11 травня 2023 року відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні за № 0000080, внесеному 10.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 10 травня 2023 року до слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся із погодженим прокурором клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на вантажний автомобіль марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «SCHWARZMUEELER» моделі «SPA-ЗЕ» д.н.з. НОМЕР_2 , власником яких відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів є ОСОБА_7 , мешканець АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - вантажного автомобіля марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_3 , що має серію НОМЕР_5, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - причеп марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ» д.н.з. НОМЕР_2 що має серію НОМЕР_4 , разом з ключами до цього ТЗ, на деревину породи «Бук», у кількості 35 штук в асортименті, згідно ТТН №24 від 09.05.2023 23.9 куб. м., яка належить ФОП ОСОБА_8 , мешканці АДРЕСА_2 та вантажоодержувачем якої відповідно до товарно-транспортної накладної є ТОВ «Вудіндастріс» м. Жидачів та на товарно-транспортну накладну серії ЮІЕ № 110057 від 05.05.2023 року у двох примірниках, товаро-транспортну накладну № 24 від 09.05.2023, рахунок-фактуру №24 від 09.05.2023 та видаткову накладну №24 від 09.05.2023, які поміщені до паперового білого конверту. У клопотанні вказується на те, що 09.05.2023 у відділенні поліції №2 Мукачівського РУП зареєстровано повідомлення зі служби «102», відповідно до якого інспекторами УПП на автодорозі М06 сполученням «Київ-Чоп» на 717 км+500 м. біля стаціонарного поста «Нижні Ворота», зупинено вантажний автомобіль марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_3 з причепом марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_3 , який перевозив на автомобілі круглі лісоматеріали породи бук у кількості 35 штук із с. Неліпино Мукачівського району в м. Жидачів Стрийського району з документами, які викликають сумніви у їх достовірності. У клопотанні також зазначається, що підставою арешту на вказане у клопотанні майно є те, що майно, на підставі статті 98 КПК України, постановою слідчого від 10.05.2023 визнано речовим доказом, що накладення арешту на майно необхідне для проведення комплексу слідчих дій і проведення низки судових експертиз, після завершення яких визначатиметься процесуальний статус осіб-водіїв, як учасників пригоди, з метою тимчасового позбавлення права та можливості відчужити, розпоряджатися будь - яким чином цими транспортними засобами, належного документування кримінального правопорушення та прийняття в подальшому кінцевого процесуального рішення. З огляду на наведене, з метою недопущення зняття вказаних транспортних засобів із реєстраційного обліку, оскільки існує об`єктивна необхідність у накладенні арешту на вилучені в ході огляду місця події документи та речі, а саме на - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - вантажний автомобіль марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_3 , що має серію НОМЕР_5, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - причеп марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ» д.н.з. НОМЕР_2 , що має серію НОМЕР_4, а також з метою недопущення внесення змін до офіційних документів, оскільки існує об`єктивна необхідність у накладенні арешту на вилучені в ході огляду місця події документи та речі, а саме на товарно-транспортну накладну серії ЮІЕ № 110057 від 05.05.2023 у двох примірниках, товарно-транспортну накладну № 24 від 09.05.2023, рахунок - фактуру №24 від 09.05.2023 та видаткову накладну№24 від 09.05.2023, орган досудового розслідування просить накласти арешт на вказане майно, а клопотання задовольнити.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань убачається, що у провадженні СВ відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції знаходиться кримінальне провадження № 0000080 від 10.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Слідчий суддя встановив, що з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 вбачається, що свідок є власником лісоматеріалу породи бук у кількості 23.9 куб.м., що перевозився із с. Неліпино Мукачівського району в м. Жидачів, крім того ОСОБА_8 є ФОП та займається лісопильним та стругальним виробництвом, зазначені лісоматеріали купила для своєї підприємницької діяльності. Розбіжність у товарно-транспортних накладних пов`язана з відсутністю у водія товарно-транспортної накладної ЮЕІ №110055, яку ОСОБА_8 пізніше надала слідчому, що підтверджується матеріалами досудового розслідування. Належність автомобіля марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_3 з причепом марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ» д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вантажного автомобіля марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_3 , що має серію НОМЕР_5, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - причеп марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ» д.н.з. НОМЕР_2 , що має серію НОМЕР_4 ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_1 , у слідчого судді сумнівів не викликають, органом досудового розслідування не надано доказів про незаконне володіння автомобілем марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_3 з причепом марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ» д.н.з. НОМЕР_2 . Приймаючи рішення слідчий суддя взяв до уваги зміст пояснень свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких ОСОБА_9 , підтвердив, що працює водієм-експедитором у ОСОБА_7 та здійснював перевезення за дорученням останнього лісоматеріалів породи бук із с. Неліпино Мукачівського району в м. Жидачів Стрийського району Львівської області. Таким чином, у слідчого судді не виникає сумнівів у законній діяльності ФОП ОСОБА_8 , законності придбання та перевезення затриманих лісоматеріалів, а також право володіння і користування затриманого транспортного засобу з причепом. Враховуючи вищенаведене, у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні слідчий суддя вважав за необхідне відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає, що така підлягає скасуванню. Зазначає, що вказане у клопотанні майно, згідно зі ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тому виникла необхідність у накладенні на нього арешту. Звертає увагу на те, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що відсутність арешту на вказане у клопотанні майно, перешкодить проведенню слідчих дій та позбавить можливості об`єктивно здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні, як це передбачено ст. 22 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити погоджене прокурором клопотання слідчого та накласти арешт на майно: вантажний автомобіль марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «SCHWARZMUEELER» моделі «SPA-ЗЕ» д.н.з. НОМЕР_2 , власником яких відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів є ОСОБА_7 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - вантажного автомобіля марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_3 , серії НОМЕР_5 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - причеп марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ» д.н.з. НОМЕР_2 серії НОМЕР_4 , разом з ключами до ТЗ, на деревину породи «Бук», у кількості 35 штук в асортименті, згідно ТТН №24 від 09.05.2023 23.9 куб. м., яка належить ФОП ОСОБА_8 , та вантажоодержувачем якої відповідно до товарно-транспортної накладної є ТОВ «Вудіндастріс» м. Жидачів; на товарно-транспортну накладну серії ЮІЕ № 110057 від 05.05.2023 року у двох примірниках, товаро-транспортну накладну № 24 від 09.05.2023, рахунок-фактуру №24 від 09.05.2023 та видаткову накладну №24 від 09.05.2023.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони кримінального провадження повідомлені належним чином і даних про поважність причин їх неявки та заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від них не надходило, що у поданому 27.06.2023 до апеляційного суду клопотанні прокурор просить розглянути справу за його відсутності.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги наступне.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000080 за ч. 1 ст. 246 КК України (вантажний автомобіль марки "MAN" моделі «TGX 18.440» д. н. з. НОМЕР_1 , з причепом марки «SCHWARZMUEELER» моделі «SPA-ЗЕ», д. н. з. НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - вантажного автомобіля марки "MAN" моделі «TGX 18.440», д. н. з. НОМЕР_3 , серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - причеп марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ», д. н. з. НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 ; ключі до ТЗ; деревину породи «Бук», у кількості 35 штук в асортименті, згідно ТТН № 24 від 09.05.2023 23.9 куб. м.; товарно-транспортну накладну серії ЮІЕ № 110057 від 05.05.2023 року у двох примірниках; товарно-транспортну накладну № 24 від 09.05.2023; рахунок-фактуру №24 від 09.05.2023; видаткову накладну № 24 від 09.05.2023), слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладені в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також вважає, що, відмовивши в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення взяв до уваги положення ст. ст. 167, 170-173 КПК України, і дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Зокрема, проаналізувавши доводи клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку показам свідка ОСОБА_8 про те, що свідок є власником лісоматеріалів породи бук у кількості 23.9 куб. які перевозились із с. Неліпино Мукачівського району, крім того є свідок ФОП та займається лісопильним та стругальним виробництвом, зазначені лісоматеріали купила для своєї підприємницької діяльності, а розбіжність товарно-транспортних накладних пов`язано з відсутністю у водія товарно-транспортної накладної ЮЕІ №110055, яку вона пізніше надала слідчому, що підтверджується матеріалами досудового розслідування.

При цьому, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що належність ОСОБА_7 автомобіля марки "MAN" моделі «TGX 18.440», д. н. з. НОМЕР_3 , з причепом марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ», д. н. з. НОМЕР_2 , та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів - вантажного автомобіля марки "MAN" моделі «TGX 18.440», д. н. з. НОМЕР_3 , що має серію НОМЕР_5, та транспортного засобу - причеп марки «SCHWARZMUELLER», моделі «SPA-ЗЕ», д. н. з. НОМЕР_2 , що має серію НОМЕР_4, - сумнівів не викликають, органом досудового розслідування не надано доказів про незаконне володіння автомобілем марки "MAN" моделі «TGX 18.440», д. н. з. НОМЕР_3 , з причепом марки «SCHWARZMUELLER» моделі «SPA-ЗЕ», д. н. з. НОМЕР_2 .

Також на переконання апеляційного суду слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких свідок підтвердив, що працює водієм-експедитором у ОСОБА_7 та здійснював перевезення за дорученням останнього лісоматеріалів породи бук із с. Неліпино Мукачівського району в м. Жидачів Стрийського району Львівської області.

Разом із тим, слідчий суддя дав належну оцінку тому факту, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про відсутність сумнівів у законній діяльності ФОП свідка ОСОБА_8 , законності придбання та перевезення затриманих лісоматеріалів, а також право володіння і користування затриманого транспортного засобу з причепом.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності арешту майна, не обґрунтовано підстав та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Тому, апеляційний суд вважає, що тимчасово вилучене майно, не підтверджує зазначених у клопотанні обставин, що в свою чергу, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не доведено зазначених у клопотанні обставин, а це ставить під сумнів відповідність майна, про яке в ньому йдеться, критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Із цих підстав, апеляційний суд також вважає, що органом досудового розслідування не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що будь-які докази, які б підтверджували можливість відчуження тимчасово вилученого майна, в органа досудового розслідування відсутні, що у свою чергу свідчить про те, що клопотання базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність арешту на вказане у клопотанні майно, перешкодить проведенню слідчих дій та позбавить можливості об`єктивно здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні, як це передбачено ст. 22 КПК України, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені жодними доказами, та спростовуються наведеним вище, а відповідно і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Із цих підстав, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про необхідність відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що вказане у клопотанні майно, згідно зі ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тому виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Тому, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд визнає такими, що не можуть слугувати підставами для накладення арешту на майно.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що на даній стадії досудового розслідування, жодній посадовій особі (юридичній особі) не повідомлено про підозру, а органом досудового розслідування не доведено фактів того, що існують підстави вважати, що вищевказаному майну загрожує знищення, чи воно підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації, як виду покарання, або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, і цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що клопотання про необхідність накладення арешту на майно із метою збереження речових доказів, є необґрунтованим, таким, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно, з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна, про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до наданої прокурором копії постанови слідчого від 30.05.2023 кримінальне провадження № 0000080 за ч. 1 ст. 246 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, що свідчить про те, що відсутність арешту майна не перешкодило об`єктивно здійснити досудове розслідування у кримінальному провадженні та прийняти відповідне процесуальне рішення у справі, і необґрунтованість доводів апелянта у цій частині.

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу - сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого, підозрюваного чи їхніх захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що органом досудового розслідування не надано таких доказів (документів), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, а навпаки надано копію постанови про закриття кримінального провадження, що свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 11 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за № 0000080, внесеному 10.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: