Справа № 297/1052/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/335/22 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, в порядку ст. 89 КК України не судимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту на строк 01 (один) місяць.

Речовий доказ: кухонний ніж, який зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського РВП - повернуто потерпілій ОСОБА_9 .

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) за таких обставин.

29.03.2022 близько 22 год ОСОБА_6 , знаходячись в спальній кімнаті будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, тримаючи в правій руці кухонний ніж, штовхнув ОСОБА_9 , внаслідок чого остання падаючи на підлогу отримала тілесні ушкодження у вигляді різаної рани 2-го пальця лівої кисті від леза кухонного ножа, після чого знаходячись на підлозі в лежачому положенні ОСОБА_9 завдала удар ногою в область ніг ОСОБА_6 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та падаючи на підлогу кухонним ножем, який продовжував тримати у руці спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої черевної стінки з ліва, після чого вже знаходячись на підлозі в горизонтальному положенні між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 відбулась боротьба, в ході якої останній завдав потерпілій тілесних ушкоджень кухонним ножем у вигляді різаних ран лівої половини обличчя, чим спричинив їй легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність правової кваліфікації його дій, просить змінити вирок і призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що висновки суду щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту, належним чином не мотивовані, чим порушено принцип необхідності призначення менш суворого покарання із

-2-

альтернативних покарань, передбачених відповідною санкцією та належним чином не мотивував, чому саме один із найсуворіших видів покарання, передбачений у санкції зазначеної статті є необхідним для виправлення засудженого та не розглянув можливості призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу. Суд не дав належної оцінки всім обставинам справи, даних, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_6 та безпідставно застосував до нього суворий вид покарання, що передбачений санкцією статті, за яку останнього засуджено.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , потерпілої, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику, потерпілій направлені відповідно до вимог законодавства; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин неприбуття у судове засідання обвинувачений, його захисник та потерпіла не подавали; прокурор не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника та потерпілої.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у спричиненні потерпілій ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, сторонами кримінального провадження не оспорюються, тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряється, у зв`язку з чим, визнаються такими, що ґрунтуються на сукупності досліджених у суді першої інстанції та наведених у вироку доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів також враховує те, що розгляд справи за згодою сторін кримінального провадження відбувся у порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 382, 383 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного,

-3-

який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Всі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Доводи апеляційної скарги захисника про надмірну суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, зокрема за ч. 2 ст. 125 КК України, на думку колегії суддів є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги захисником обвинуваченого, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним в оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги наведених вище норм кримінального закону були дотримані, і при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

З вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання взято до уваги те, що передбачене ч. 2 ст. 125 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, відноситься до кримінальних проступків; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 - раніше не судимий, неодружений; обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, по місцю проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності; обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - вчинення кримінального проступку у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки всім обставинам справи, даних, що стосуються особи обвинуваченого - апеляційний суд визнає такими, що не впливають на вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання і такі відхиляються.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання у виді арешту на строк 01 (один) місяць, яке на переконання апеляційного суду відповідає як характеру та ступеню вчинених ним кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети - виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

-4-

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, зокрема й до штрафу в розмірі 850 грн, про призначення якого просить сторона захисту.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 01 (один) місяць, не є максимальним відповідно до санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути враховані при призначенні ОСОБА_6 покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо наявності підстав для зміни постановленого щодо ОСОБА_6 вироку в частині призначення покарання, з урахуванням наведених ним доводів, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст. 50, 65, 66 КК України, призначивши покарання в межах санкції статті, за якою його засуджено, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

Будь-які підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2022 щодо ОСОБА_10 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді