Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/559/23
Провадження № 1-кп/935/166/23
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 20.02.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується у ДУ «Житомирська установа виконання покарань № 8», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , яке обґрунтовано тим, що ризики які існували на час обрання вказаного запобіжного заходу не зменшилися, судовий розгляд триває, тому наявні достатні підстави для продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання у подальшому переховування від органів досудового розслідування і суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, крім того до суду подав клопотання, в якому просив змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, вважає його необґрунтованим.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, вважає його необґрунтованим, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, враховуючи особу обвинуваченого, який засуджений вироком Коростишівсього районного суду Житомирської області від 22 вересня 2022 року за ч. 3 ст. 299 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, тому, у разі обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленям волі, останній може продовжити вчиняти аналогічні злочини, пов`язані із крадіжкою майна громадян.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до статті 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною першою статті 194 КПК встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, ухвалою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2023 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 10 червня 2023 року включно, який обрано ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.03.2021.

Суд, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, особу обвинуваченого.

Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, суд зазначає таке.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Встановлені ризики на цій стадії судового розгляду переважають над принципом поваги до особистої свободи. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, оскільки він не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не має постійного джерела доходів, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності, а тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , у разі не обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватись від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, для забезпечення справедливого балансу між дотриманням прав обвинуваченого та можливістю ефективної реалізації завдань кримінального провадження, з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд відмовляє обвинуваченому ОСОБА_5 у клопотанні про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час та вважає доцільним продовжити останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів із визначенням застави, відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, а саме, п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відповідно до вимог п. 2 ч. 5. ст. 182 КПК України.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 176-178, 183, 291, 314-316 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто по 05 серпня 2023 року включно.

Визначити заставу у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200 сто тридцять чотири тисячі) гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести протягом дії ухвали, що є підставою для звільнення обвинуваченого з-під варти.

У разі внесення застави, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити обов`язки обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : прибувати до суду у визначений судом час; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи; утриматися від спілкування з свідками та потерпілим.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1