Житомирський апеляційний суд
Справа №287/606/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000014 за апеляційною скаргою прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Олевськ, Житомирської області, громадянку України, українку, вдову, працюючу за наймом, зареєстровану та проживаючу за адресою : АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирішено питання щодо речових доказів,-

в с т а н о в и в:

За обставин встановлених судом та зазначених у вироку, 22.03.2021 близько 20.00 години ОСОБА_7 перебувала в магазині побутової хімії та парфумерії «Єва», який розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 1, в м. Олевськ, Житомирської області, де купувала засоби гігієни. В цей же ж день та час, ОСОБА_7 знаходилась біля полиці з косметикою, де у неї виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме туші для вій «Maybelline new York lash sensational» вартістю 269,00 грн. Скориставшись відсутністю продавців - консультантів, а також упевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, ОСОБА_7 узяла туш для вій та, відійшовши від полиці, поклала її до кишені куртки, в яку була одягнута. Після того, придбавши ще засоби гігієни підійшла до каси даного магазина та розрахувалася за придбані нею товари, при цьому туш для вій залишила у кишені куртки.

В подальшому, ОСОБА_7 вийшла з магазину «Єва» розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого заподіяла магазину «Єва» матеріальний збиток у сумі 269,00 грн.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченої та доведеності її вини, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком терміном 1 рік. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін. Зазначає, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченою ОСОБА_7 22.03.2021 року, однак, призначаючи покарання суд не звернув увагу на вказане та застосував редакцію закону про кримінальну відповідальність, яка не діяла на час вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У вироку суду зазначено, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, а також з урахуванням думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки застосував закон, який не діяв на час вчинення кримінального проступку.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою покарання обвинуваченої ОСОБА_7 обставиною, відповідно до ст.66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка працює за наймом, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також відсутність претензій до неї з боку потерпілого.

Проте, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що судом, при призначенні ОСОБА_7 покарання, порушено закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, не було передбачено санкцією ч.1 ст.185 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину.

Так, санкцією ч.1 ст.185 КК України ( в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року), яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення 22.03.2021) було передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Натомість суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначив покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню та не застосував закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції було неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині.

Так, відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини кримінального провадження, що обтяжують та пом`якшують її покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_7 , відноситься до категорії кримінальних проступків.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , апеляційним судом враховано особу обвинуваченої, яка працює за наймом, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є вдовою та відсутність претензій потерпілого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, апеляційний суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді обмеження волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185 КК України, в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального проступку - 22.03.2021, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, яке на переконання апеляційного суду буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком терміном 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: