Вирок

Іменем України

05.09.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 від 04.03.2019, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, українця, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, на час розгляду справи працюючого різноробочим в ТзОВ «Сантей»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Учасники судового провадження:

Сторона обвинувачення -

Прокурори Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Згідно з оголошеним прокурором публічним обвинувачем в судовому засіданні обвинувальним актому кримінальному провадженні № 0000171 від 04.03.2019року, військовослужбовець за контрактом солдат ОСОБА_3 , 1997 року народження, призваний на військову службу за контрактом 13.07.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_3 . Контракт укладено строком на три роки з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 13.07.2016 року. У подальшому, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 51 РС від 02.12. 2016 року, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду пекаря їдальні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимогами статей 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

У відповідності до вимог статей 11, 16, 49, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_3 під час проходження військової служби, повинен був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Відтак, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Разом з тим, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог статей 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків 14 грудня 2018 о 07 год. 30 хв. не з`явився вчасно на службу з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, в розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза межами розташування території ІНФОРМАЦІЯ_2 до моменту добровільної явки, а саме 16.11.2020 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого за адресою: вул. Кривоноса,6, м. Львів.

У період з 14 грудня 2018 року по 16.11. 2020, солдат ОСОБА_3 за місцем свого фактичного проживання у м. Хмельницьку, проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини - Національної академії ІНФОРМАЦІЯ_4 , приховував.

Під час незаконного перебування за межами військової частини, солдат ОСОБА_3 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Дані дії обвинуваченого органами досудового розслідування та прокурором - публічним обвинувачем кваліфіковані як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, з чим суд погоджується.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надавши пояснення які у повній мірі узгоджуються з фактичними обставинами викладеними в обвинувальному акті.

Крім цього пояснив, що діяв необдумано, свій вчинок частково виправдовує ставленням до нього командування, яке, на його обвинуваченого, думку, було моральним тиском. Повідомив також, що під час служби протягом двох тижнів проходив курс лікування в пульмнологічному відділенні військового госпіталю. Після лікування йому було надано відпустку з якої він повернувся на службу, а відтак 14.12. 2018 року залишив частину та поїхав знову додому. За час перебування дома до військових чи державних органів щодо проходження ним військової служби, не звертався. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати. Бажає продовжувати військову службу, але не може бути поновленим на службі без прийняття судом рішення.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина доводиться процесуальними документами наданими суду прокурором - публічним обвинувачем в судовому засіданні, а також його ж, ОСОБА_3 , показами, які перевірені судом безпосередньо в результаті допиту обвинуваченого в судовому засіданні, тобто перевірені з дотриманням вимог ст. 23 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні з показами обвинуваченого погодився та запропонував суду провести судове слідство з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого обвинувачений не заперечував.

Суд, заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого, який визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, відсутність заперечень щодо допустимості та належності зібраних доказів, виходячи з вимог ч. 3 с. 349 КПК України, визнає за доцільне не досліджувати фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті та визнаються сторонами, а судове слідство обмежити допитом обвинуваченого і дослідженням процесуальних документів кримінального провадження та документів, що характеризують особу останнього.

Таким чином, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та досліджених процесуальних матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що прокурором публічним обвинувачем у кримінальному провадженні доведено, а судом встановлено в ході судового слідства той факт, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України у військовому званні - солдат, 14.12.2018 року об 07год. 30 хв. не з`явився вчасно на службу з метою тимчасового ухилення від військової служби , в умовах особливого періоду, а саме в розташування військової частини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза межами розташування території військової частини до моменту добровільної явки - 16.11.2020 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого за адресою: вул. Кривоноса,6, м. Львів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю теперішнього проживання та по місцю колишнього проходження військової служби, в цілому характеризується позитивно, а також його негативне ставлення до вчиненого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: його добровільне прибуття до правоохоронного органу, щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті вказаного злочину; вчинення злочину внаслідок неналежної (неправильне сприйняття) оцінки своїх дій, усунення заподіяної шкоди, шляхом добровільного повернення до військових органів.

Обставин, щоб обтяжували відповідальність обвинуваченого, прокурором не наведено, не встановлено таких і судом.

З урахуванням пом`якшуючих обставин і особи обвинуваченого, суд приходить до переконання, що покарання йому слід призначити в межах санкції статті за якою інкриміновано кримінальне правопорушення, у вигляді позбавлення волі.

За наведених вище пом`якшуючих обставин, суд також приходить до переконання про можливість виправлення підсудного без відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, вважає за доцільне, на підставі ст. 75 КК України звільнити його, ОСОБА_3 , від відбування призначеного даним вироком покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення чи проступку і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 76 КК України, статтями 349, 368, 370, 371, 374, 615 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання за даним вироком, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення чи проступку, встановивши іспитовий строк в 1 ( один ) рік.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.

У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 04 жовтня 2023 року.

Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.

Суддя ОСОБА_7