Дата документу 03.08.2023
Справа № 334/5595/23
Провадження № 1-кп/334/634/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.01.1996 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 45 КК України вважається засудженим умовно з іспитовим строком у вигляді 1 рік і 6 місяців;

- 26.02.2001 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 43 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.1997 та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки і 2 місяці. Звільнений умовно-достроково 23.03.2002, не відбувши строк покарання у вигляді 11 місяців 12 днів;

- 04.02.2003 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 cт. 185, ч. 3 cт. 357, cт. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі cт. cт. 71, 81 КК України приєднано не відбутий строк покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2001 та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців. Звільнився 30.07.2005 по відбуттю строку покарання;

- 06.09.2007 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 cт. 190, ч. 2 cт. 185, cт. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців. Звільнився 29.09.2008 по відбуттю строку покарання;

- 12.01.2010 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 cт. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнився 10.07.2013 по відбуттю строку покарання;

- 20.05.2016 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 cт. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі cт. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 29.12.2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

08.05.2023, приблизно 12:00, ОСОБА_4 , знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , достеменно знаючи про дію воєнного стану на території України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 , таємно із його плеча викрав сумку, в якій знаходилися мобільний телефон «Iphone 11», 64 ГБ, у корпусі чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , вартістю 12 200 гривен, грошові кошти в сумі 1 000 гривень, навушники «Airpods» білого кольору, електронна сигарета, шкіряний гаманець коричневого кольору, паспорт громадянина України, військовий квиток, довідка про призив на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , які належать на праві власності потерпілому ОСОБА_6 , та разом із вказаною сумкою матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно потерпілого ОСОБА_6 , залишив місце вчиненого кримінального правопорушення, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 13 200 гривень

Суд кваліфікує вказані дії обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Разом із обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості укладена між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згоден з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу. В судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді.

Прокурор та захисник також просили суд затвердити вказану угоду.

Статтею 474 КПК України регламентований загальний порядок судового провадження на підставі угоди.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, підозрюваний у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами узгоджено в угоді про визнання винуватості, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі. Крім того, сторони вважають, що наявні підстави для застосування положень статей 75, 76 КК України. Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 згоден, що засвідчив власноручним підписом.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній.

Розглядаючи в порядку ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить із такого.

Частиною 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілим ОСОБА_6 надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.

При цьому суд зазначає, що обумовлення сторонами угоди у її тексті факультативних питань, які не передбачені загальними вимогами до таких угод згідно з ст. 472 КПК України (зокрема щодо пропонованого терміну іспитового строку), та які належать до дискреційних повноважень суду при ухваленні вироку, є пропозиціями до суду, які самі по собі не порушують прав та свобод сторін.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

В укладенні даної угоди згідно зі ст. 52 КПК України брав участь захисник.

Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення підозрюваному узгодженого сторонами виду та міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 468, 469, 471, 473-475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу пробації.

Речові докази: мобільний телефон «Iphone 11», 64 ГБ, у корпусі чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_6 та переданий йому на відповідальне зберігання - залишити власнику.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2023 року у справі №334/3807/23.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, зокрема: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена, до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 472 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1