справа № 164/1232/23
п/с 1-кп/164/158/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року. Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , їх захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 , його захисника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_15 від 20 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000066 від 19 травня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст.28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Маневицькому районному суді Волинської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

Прокурором ОСОБА_15 було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , вмотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні і пересиланні з метою збуту та збут наркотичного засобу у місця позбавлення волі, вчиненому повторно, організованою групою, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України; в участі у злочинній організації, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 255 КК України; незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні і пересиланні з метою збуту та збут наркотичного засобу у місця позбавлення волі, вчиненому повторно, злочинною організацією, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України.

Щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_16 зазначає, що він обвинувачується в участі у злочинній організації, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 255 КК України; незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні і пересиланні з метою збуту та збут наркотичного засобу у місця позбавлення волі, вчиненому злочинною організацією, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років із конфіскацією майна, а також те, що існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, вважає необхідним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки лише вказаний запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Про наявність ризику переховуватися від суду свідчить те, що в разі звільнення з під варти, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розуміючи суворість покарання та з метою не притягнення їх до кримінальної відповідальності, зможуть безперешкодно переховуватися від суду, що унеможливить виконання завдань КПК України. Про наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні свідчить те, що зможуть безперешкодно здійснювати тиск у будь яких формах на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні для зміни їхніх показань на власну користь, або відмови від дачі їх перед судом. Окрім вказаного, про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 307 КК України, будучи учасником злочинної організації, яка, в свою чергу, була створена для систематичного вчинення особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та функціонувала до припинення її діяльності правоохоронними органами.

Вважає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, особистої поруки не зможе запобігти вищевказаним ризикам, а запобіжний захід у вигляді застави, відповідно до п.4,5 ч.4 ст. 183 КПК України не може бути обраний до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів і злочину, передбаченого ст. 255 КК України.

Захисник обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, подав клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисним у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, які мотивував наступним. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є несудимими, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, до затримання вели звичний спосіб життя і проживали разом сім`єю і з неповнолітньою дочкою ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час обидва з батьків перебувають під вартою, у зв`язку з чим у доньки розвивається депресивний стан мають місце панічні атаки. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 має вкрай незадовільний стан здоров`я, є інвалідом третьої групи по причині загального захворювання безстроково, інвалідність є наслідком онкологічного захворювання, через що було видалено праву нирку. Крім того, він переніс важку операцію на серці (ушивання синусу Вальсальви), а також діагностовано подагру, остеохондроз, помірний спондилоартроз шийного відділу хребта, а тому потребує постійного лікарського спостереження та спеціального лікування, відтак це впливає на ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Просив не застосовувати до ОСОБА_5 та ОСОБА_16 тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про продовження тримання під вартою підтримав, просив задовольнити та продовжити відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожного зокрема, запобіжний захід строком на 60 днів без визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу. Клопотання захисника заперечив. Підтвердив, що вказані обвинувачені раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні, а свідками є працівники правоохоронних органів.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , кожен зокрема, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання їх захисника.

Обвинувачені та їх захисники, кожен зокрема, також заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, клопотання захисника та його доводи в обґрунтування клопотання підтримали.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, дослідивши долучені до клопотань прокурора та захисника письмові докази, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 закінчується 19 серпня 2023 року.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування чи судовому розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_16 обвинувачуються у вчиненні злочинною організацією умисних кримінальних правопорушень проти громадської безпеки, та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти життя та здоров`я населення, які за кваліфікацією злочинів є особливо тяжкими, і їх санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, суд приходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим.

Разом з тим, не залишається поза увагою суду те, що ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, мають на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії НОМЕР_1 ), якій, відповідно до висновку невролога дитячої поліклініки «Веселка» від 22 квітня 2023 року встановлено діагноз «емоційно вольовий розлад. Панічні атаки. Вегетативна дисфункція з обморочними станами».

Із відповіді філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» у Волинській та Рівненській областях від 10 серпня 2023 року на запит суду встановлено, що ОСОБА_4 , який утримується під вартою в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» з 3 березня 2023 року неодноразово був оглянутий лікарем терапевтом Луцької ММЧ, зокрема: 6 березня 2023 року, 7 березня 2023 року, 27 березня 2023 року, 6 квітня 2023 року, 28 квітня 2023 року, 7 липня 2023 року, 12 липня 2023 року, 17 липня 2023 року. Під час первинного медичного огляду було встановлено діагноз: ІХС. Дифузний кардіосклероз, стан після аорто пластики (2003), СН ІІ-а ст. Гіпертонічна хвороба ІІІ, с.2, серцево судинний ризик дуже високий. Хронічний панкреатит в стадії ремісії. Стан після правобічної нефректомії (2013). Також 18 травня 2023 року ув`язненого обстежено в «Медичному центрі лікаря Цюха», заключення ехокардіографії з кольоровим доплерівським скануванням: Стан після закриття розриву синусу Вальсальви (1999), без ознак гемодинамічно значимого ре шунтування. Мінімальна аортальна недостатність на фоні ущільнення стулок бікуспідального аортального клапану. Початкова концентрична гіпертрофія міокарду лівого шлуночка з діастолічною дисфункцією по типу аномальної релаксації. Початкове розширення лівого передсердя. Ущільнення аорти. Діагноз: гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст. 2, серцево судинний ризик високий. Загальний стан ув`язненого ОСОБА_4 відповідає перебігу наявних у нього захворювань. Потребує цілодобового спостереження медичних працівників та постійного прийому лікарських засобів, періодичного стаціонарного лікування.

Крім того, ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання довічно (посвідчення серії НОМЕР_2 ).

ЄСПЛ у своєму рішенні «Харченко проти України» зазначає, що ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язки забезпечувати охорону здоров`я осіб, які позбавлені волі. Суд визнає, що надання медичної допомоги в тюремних лікарнях не обов`язково має відповідати рівню найкращих медичних установ, що обслуговують населення. Тим не менш, держава також повинна, з урахуванням практичних вимог ув`язнення, окрім інших речей, належним чином надавати затриманим необхідну медичну допомогу. Той факт, що ув`язнений був оглянутий лікарем та йому прописано певне лікування не свідчать про те, медична допомога була належною. Влада також повинна гарантувати облік і збереження інформації щодо стану здоров`я ув`язнених та їх лікування під час перебування під вартою і що там, де це обумовлено особливостями лікування умова регулярного і систематичного нагляду за хворим включає в себе вироблення певної терапевтичної стратегії, спрямованої на лікування хвороби затриманого та перешкоджання її загострення, а не лікування на основі лише певних симптомів захворювання.

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава повинна забезпечити умови утримання осіб під вартою, які сумісні з повагою до людської гідності, щоб форми і методи реалізації цього запобіжного заходу не призводили би до страждань або виникнення труднощів, інтенсивність яких перевищувала би неминучий рівень таких страждань, які властиві умовам законного тримання під вартою, і що, з урахуванням практичних вимог до режиму позбавлення волі, мають бути забезпечені гарантії здоров`я і безпека осіб, що утримуються під вартою (див. рішення Калашников проти Росії №47095/99).

Із пояснень обвинувачених встановлено, що до затримання ОСОБА_5 неофіційно працювала продавцем на базарі, ОСОБА_4 був зареєстрованим водієм у в агрегаторах таксі «Uber», «Uklon», мали стабільний заробіток протягом тривалого періоду життя.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 155/1064/18.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

А тому, зважаючи на вищевикладене, а також беручи до уваги те, що прокурором як у клопотаннях, так і в судовому засіданні не доведено чому, на його думку, запобіжний захід, передбачений ст. 182 КПК України не може бути застосований до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_19 , не доведено в чому саме полягає ризик незаконно впливати на свідків, якими є працівники правоохоронних органів, а також на інших обвинувачених, які на даний час перебувають під вартою або відбувають покарання, однак разом беруть участь у розгляді даного кримінального провадження в залі судових засідань Маневицького районного суду, суд приходить висновку про доцільність, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 178, 182 - 183 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шістдесят днів до 8 жовтня 2023 року включно.

Визначити розмір застави - 140 (сто сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 375 760 (триста сімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний депозитний рахунок Маневицького районного суду Волинської області.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на шістдесят днів до 8 жовтня 2023 року включно.

Визначити розмір застави - 120 (сто двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 322 080 (триста двадцять дві тисячі вісімдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний депозитний рахунок Маневицького районного суду Волинської області.

У відповідності до частини 4 статті 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення вищевказаної суми застави, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 , кожного зокрема, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому обвинувачена ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 фактично проживають (м.Львів) - без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання/ перебування;

- здати на зберігання суду свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 8 жовтня 2023 року включно.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Маневицького районного суду Волинської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятора.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Маневицький районний суд Волинської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 , кожен зокрема, зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням обвинуваченими обов`язків, у разі внесення застави, покласти на процесуального прокурора.

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_1